— 20 — 



antager en varm undcrvattenström genom Davi.s-sund 

 och anser endast en sådan kunna vara orsaken att 

 isberg der ofta föras norrut, i motsatt riktning mot 

 den ström, som rader {)ä ytan. 



Sitt egentliga tillflöde af varmare vatten får der- 

 emot ishafvet genom den vattenmassa som mellan Is- 

 land och Norrige är i drift mot detta haf. Denna 

 varmare vattenmassa synes ojäfaktigt vara orsaken till 

 den öppning uti drifisen, som finnes utmed vestra 

 Spitsbergen, och Peterman, Finolay, m. fl. hafva sökt 

 visa sannolikheten deraf att större delen af denna 

 vattenmassa fortsätter sin väg mellan östra Spitsber- 

 gen och Nova-Sembla, sedermera utsträcker sitt krets- 

 lopp ända till norr om 75:te graden och är Ryssar- 

 nas Pulinje eller det isfria haf, som skall finnas norr 

 om Sibericn och hvilket hindrade Wuangells och 

 AxJOUS framträngande på isen norrut. 



Denna ström skulle sedan vara orsaken till det 

 jemförelsevis öppna haf, Penny och Belcher funnit 

 norr om Parryöarna och som Mörton upj)täckt norr 

 om Kcnnecly Channel''-'). Fortsättande sin väg skall 

 denna numera betydligt afkylda vattenmassa passera 

 Baffins Bay och Davis Sand och, sedan den utmed 



*) SuTHEiii.ANi), Joiirn. of Pennys Voy. to Wellington Chan- 

 iiel, Loiid. 185 2, II p. 4 2 t'. — Belcuer, Last of the 

 Arctic Expeditiotis, London 1855, L p- 329, f. — KaNE, 

 Arctic Exploi-ations, Pliiladelpliia, 185C, L p- 280, f. 



