jbkclfi. Don h.rtlnfi(ie snömassan bibehöll t5'»lligt 

 strukturen al' j)å hvarandra liggande lager, bvilket jag 

 ined blotta ögonen eller kikare ofta hade tillfälle att 

 iakttaga äfven på andra jöklar. Uti fördjupningar 

 säg man den gröna färgskiftningen tydligt; fonden var 

 eljest snöhvit, der, som annorstädes. På ett ställe 

 säg jag en stor, afgrundslik öp})ning, äfvensom fonden 

 var på tvären kiufven af mycket djupa remnor, hviU 

 ka ofta öfverst betäcktes af ett tunnt snölager. Denna 

 fond öfvergick utan skarp gräns uti is, ty först på 

 den stora jökeln, som bildades afflere tillflöden, blefvo 

 midtelgärden tydliga och dessa torde bäst ange grän- 

 sen mellan fonden och isen. Det är möjligt att på 

 Spitsbergen jöklarne af andra ordningen ej bestå af 

 i« utan endast af fond, hvarom man dock ej kan öf- 

 vertyga sig före slutet af sommaren, dä vintersnön 

 bortsmält. 



Egent/iga jökeln (den afdelning af jökeln, som 

 utgöres af sammanhängande is) har, som bekant, i 

 Sweitz tre olika afdelningar, dem man också återfin- 

 ner pä Island, nemligen : Isfallet^ närmast fonden, 

 utmärkt för sitt brustna och branta skick, derpå den 

 nästan horisontala hufimdmassan (mer de glace) och 

 slutligen den mot det framför liggande gärdet åter 



brant sluttande nedersta delen af jökeln. 



Af dessa afdelningar kunde jag aldrig utpregladt 



och tydligt upptäcka isfallet, utan tycktes alltid lon- 



