— 13 — 



inga mifltelgnrden (ytinoräner) och ansåg jöklarne derföre 

 mera utgöras af en slags härdare fond, (/jövé) än af verkli- 

 ga jöklar med utpreglad gräns mellan fonden och jökeln; *) 

 men jag hoppas kunna visa att jöklariie pä Öj>itsber- 

 gen äro lika normala som annorstädes. 



Hvad angär jöklarnes utsträckning inät landet äro 

 Franska expeditionens geologer af olika äsigter; me- 

 dan Martixs anser kustens jöklar sammanhänga med 

 det inre landets snöfält, nekas detta af DuuocuER. 

 Sjelf har jag icke härom kunnat göra nägra under- 

 sökningar, hvllka ocksä ensamt förmä lösa frägan. **) 



Under en vandring öfver Bell-sunds-jökeln till 

 ett af de fjeil, hvarifrän ilvn far sitt tillflöde, fick jag 

 tillfälle att undersöka dess fond och fann den bildad 

 efter samma typ som i Europa, d. v. s. bestående af 

 härdnad, fast snö, ej af is, som utgör den egentliga 



'] Martins, a. st. p. 15. Jfr. J. D. Fohbes, On Ghiciers and 

 Glacial Plioeiiomena (i Johnston, Pli^sical atlas, p. 34, 2-A 

 ed., Edinburg and Loiul., l8öC.) 



**) Jag anser mig böra niitnna att den tid jng kunde egna åt 

 jöklarnes studium var giuiska inskränkt, eniir niistaii all tid 

 togs i anspråk för halsdjurens preparering. Oftast skedde 

 excursionerna om nätterna, men kunde aldrig utsträckas till 

 de långt ifrån ankarplatsarne beliigna. De jöklar, jag mer 

 eller mindre högt bestigit, äro fem, nemligeu en uti Horn- 

 sund, en uti Nord-hamn \ Bell-sund (tiera gånger af mig kor- 

 sad och bestigen), en innerst i Green-Harbour uti Ice-sund, 

 en \iti Magdalena Bat/,tn im fusia landet midt emot Haclcluit- 

 lieadland 



