— 12 — 



vit med omsorg studerade af Scoresby, Martins och 

 DuRuciiER, äfvonsom till en del af Lätta. *) 



Det skulle således vara öfverflödigt att här fram- 

 ställa mina egna iakttagelser i detta afseende, om ej 

 de nämnde författarne gjort sina undersökningar innan 

 Charpentier, Agassiz och J. D. Forbes bekantgjort re- 

 suUaterna af sina forskningar. Åtskilligt är derigenom 

 af dem förbisedt. som de säkerligen skulle iakttagit om 

 de efter år 1842 besökt S])itsbergen ; och jag har 

 dessutom genom att uppehålla mig uti nästan alla fjor- 

 darne vid vestra Spitsbergen fått tillfälle att iakttaga 

 flera jöklar, än Scoresby, som till följe af sitt yrke 

 måste tillbringa sin tnesta tid i öppna sjön, och flera 

 än den franska expeditionens vetenskapsmän, hvilkas 

 forskningar uteslutande anstäldes i Bell-sund och Mag- 

 dalena Bay. 



Vidare hafva just dessa mäns skrifter bidragit 

 att gifva en orätt föreställning om de arktiska jök- 

 larnes fysiska beskaffenhet. Martins såg nemligen 



*) ScoKEsny. Account on Arctic regions. London, 1820. — 

 Mautins, Gldciers du Spitsberg, comparés å ceux de la Siiisse 

 et de la Norwége (BiblioUieque Universelle de Geneve, 

 Juillet, 1840). — DuRociiER, Mémoire sur la limite des 

 iieiges perpétuelles, sur les Glaciers du Spitsberg comparés 

 k ceux des Alpes etc. (Voynges en Scandinavie etc. sur la 

 Corvette la Rf^clierche, publ. par Gaimard, Geographie Pliysique, 

 I, i:me p;ntie, Paris.) — Latta, Ou llie Glaciers of Spits- 

 bergen (Edinb. New Pliilos. Journ. Juni, 1827, p. 95.) 



