— 81 — 



A] 11 a irnncala förekomnior uti tvenne olika for- 

 mer, hviika af liera författare anses som skiMa arter. 

 Den ena, den rätta Mya truncata. tunnskali<:, finnes 

 ännu iefvande vid England, ehuru sparsamt, och fin- 

 nes allagrad uti posttertiära lager [»a, Sic/7ier/, ehuru 

 icke mera lefvande uti Medelhafvet; tilitngcr omedler- 

 tid mot nordlin i mängd och storlek så att den till 

 slut uti ishafvet blir den kanske allmännaste af alla 

 derstädes förekommande snäckor. D( n andra formen 

 (Mya Uddevallensis) är älven allmän i de bohuslän- 

 ska fossila lagren, men återfinnes lcfvan<le först uti 

 ishafvet, men der ända till Kanada. Pä Island är 

 den ej sällsynt; på Spitsbergen synes den vara störst 

 och finnes der såväl lefvande, som fossil i stor mängd. 



y^J-slattu corrugata finnes i tusental uti de fos- 

 sila bäddarne i Bohuslän, äfvensom i motsvarande for- 

 mation i England, Skottland och Irland. Liksom 

 de båda föregående finnes den vanligen med båda 

 skalen ännu hopsittande, såsom dä den lefde. På 

 Tjörn har jag funnit den i mängd på de under re- 

 paration varande vägarna (ty der ar det brukligt att, 

 i stället för grus till väglagningsämne begagna qvar- 

 lefvorna af den arktiska faunan). Denna art är en 

 särdeles karakteristisk ishafssnäcka och finnes i Skan- 

 dinavien ej söder om Finmarken, ehuru den vid Ame- 

 Tika föres långt sydligare af de kalla hafsströmmarne. 



