— 94 — 



sökas inom lamlet sjcift nch ilä var cmlast di-ii tänk- 

 bar, att en jiliitsliij hiijniiig- åstadkommit en nog vald- 

 sam vagrörelse för alt framHytta de massor, af livilka 

 slijiiiingeii skulle a-tadkommits. 



Htda arton aC slipningcn oeli derigMiiom ingiäfda 

 faror bära emellertid do tydligaste t;[)är af att liafva 

 försiggått under en läng tidsföljd. Det är kna])nast 

 möjligt föreställa sig att en vattenmassa skulle kunnat 

 afslipa alla skar[!a kanter på bergytor, tusentals qva- 

 (Iratmil i omfång, och tillika liar jag aldrig kunnat 

 förstå huru de hastigt framföida stenmassorna skulie 

 kunnat relTla bergen liksom grafstickeln, hvilket synes 

 mig utvisa huru stort tryck den refflade bergytan måst 

 bära. Sådan är deremot just relTlingen vi 1 jöklarne, 

 tlvr den i rörelse varande ismassan med sin cfantliga 

 tyngd j)r('ssar och för fram det rörliga mellanslaget, 

 hvaraf väl egentligen fårorna åstadkommas. På Is- 

 land har jag sett basalt-pelare på detta sätt bilda en 

 onda slät kullrig yta, endast parallelt fårafl. 



Ofverallt, der jag varit i tillfälle dertill, liar jag 

 vid flodbäddar och hafsstränder sökt sj)år till en slip- 

 ning af enahanda beskaffenhet med den här beskrifna, 

 men alltid fåfängt. Ilafvet och rinnande vatten slipa 

 • visserligen, men på ett helt annat sätt; man ser all- 

 tid huru berget bibehållit sin urs{)rungliga form; en- 

 dast alla kanter äro afnötta. men fåfän":t söker man 



