— 101 — 



De uti fiöpin^åscn oCvanpa, åsens hufvudinassa 

 ijfr^ande kros.stfnsbfiddar synos författaren böjd att an- 

 se ditförda med tilliiji !|) al 'vsrora isfldttor drifis eiler 

 isberg", sålunda omfattande MuRCiiisoNS ocli Lyells 

 åsi^ner. 



Två år sednare och S')m det tyckes utan att känna 

 CiiAMBERS afhandlin<; i ämnet, lensnar samma för- 

 fattare (v. Post) i Ofvers. af K. W. Å:s Förh. en 

 uppsats, iivilken kan anses som den första n()n:n:ranEi;i be- 

 skrifE!in<;en pä ett jökel^^irde i Sverige, så mycket in- 

 tressantare, som d('i är lätt att inse, hvad författaren 

 också omnämner, att han ej sett några jöklar med de- 

 ras gärtien ocii såicdcs ej någon omedelbar bekant- 

 ska|) med dessa ledt liajis upj)fattning. 



Bädden är alldeles oskiktad och sluter sig lätt 

 till berghällarne, som äro slipade j)å vanligt sätt och 

 fårade från norr till söder. Den består af fint b-rigt 

 gru-, så packadt att (b-t med stort våld måste lö^bry- 

 tas, innehållande större och mindre stenar, än afron- 

 dade, än skarpkantiga, de förra ofta lefflade på eii 

 sida men skarpkaniiga på den andra. Dessa sfcnar 

 ligga utan viss riktning e!Ii'r ordning inströdda i grus- 

 bädden, de kantiga och de afnötta jenäte hvarandra. 

 Den finaste sanden och största delen af gruset består 

 af alldeles skarpkantiga korn, alla inhöljda uti ett ler- 

 ariadt slamm af gråsvart färg, mest bestående af s. k. 

 »bcrgmjöl.» Med samma ord kan jag beskrifva hvarje 



