— 107 — 



Jå^^os <i<'iitia teori tillrackli^'^! al den eirati>ka perio- 

 den^ oföriydbara Ian;:\arigliet och det stnrka tryck, 

 för hvilket <ie slipade bergen under densamma varit 

 utsatta. Huru stor kraft vattenströinmarne dessutom 

 hafva, har man dock aldrifr kunnat bevisa att de verk- 

 ligen kunna åstadkomma sådana fåror, som betacka 

 våra berg. utan skulle de i stället mera glattslipat ber- 

 gens ytor om ile fatt vara dertill nog länge verksam- 

 ma. Huru långsam o(;h jemförelsevis obetydlig rin- 

 nande vattens nötning är på bergens yta, inses afdet 

 kända förhållandet att Dafelfven med flera vattendrag 

 funnits rinna öfver kli}»por, som ej af dem blifvit reff- 

 ladft men hvilka ännu bibehålla de i skarp vinkel mot 

 flodens lojip liggande refflorna sedan den aflägsna tid, 

 då den antagna floden skulle åstadkommit dem. — Ett 

 slags jemknlngs-hypotes är den af Lyell. Darwin 

 och MuKCHisoN *) (ramstälda, som visserligen medvif- 

 ver en forntida större utbredning af jöklar, men anser 

 alt det egentligen varit isberg, som åstadkommit refl- 

 lingen och medfört de erratiska blocken. Huru verk- 

 samma isbergen än varit vid blockens transj)orterande, 

 är det »lock ej tröjligt att fatta att de skulle kunnat 

 afslipa så vidsträckta ytor, s»»m Sveriges lågland, eller 

 äfven, om de kunnat refl'la bergen, att denna refl'ling 



*) Lyell (and darwin), Elt^meuts of Geology. ,2:d ed. 1841; 

 jfr den ofvaii citerade i:de upp), p. 135. 143. — Ml'K- 

 CHISON, Kussia nnd tlie Ur»! niountains, I, p. 529, 547, f. 



