Om den periodiske ændring af havstrømmenes styrke. 33 



der blæste for tusinder af år siden. Således summeres virknin- 

 gen af vindene gjennem århundreder, og deres samlede virkning 

 viser sig i havstrømmene. Disse Zøppritss undersøgelser er 

 åbenbart af stor betydning for vor tlieori og leverer maske nøgleu 

 til at forklare de påståede periodiske ændringer af havstrømmene. 

 Thi da vi nu altså ved, at vindforholdene er forskjellige vinter 

 og sommer, at en vinds virkning ikke standser med vindens ophør, 

 men at den efterlader spor i havstrømmene for lange tider, så at 

 strømmens styrke betinges af den midlere vindstyrke i det sidste 

 store tidsafsnit, kan det vel neppe være ligegyldigt, om hine 

 førnævnte tusinder af dage falder som overskud på vinteren 

 «Iler sommeren i den lOöOOarigehalvperiode. I den halvperiode, 

 da de falder på vinteren, må sydvestvindene blive mere frem- 

 trædende i forhold til andre vinde, og de må blive gjennemsnit- 

 lig svagere, når overskuddet falder på sommeren. Det synes 

 derfor rimeligt, at strømmen må aftage og tiltage, eftersom jevn- 

 døgnslinien forskyves. Når vinteren falder i solfjerne, vil strøm- 

 men sandsynligvis øge^ og når vinteren falder i solnære, vil strøm- 

 men minke noget, således at vi for tiden skulde have en for- 

 holdsvis svag strøm, mindre regn og større forskjel mellem vin- 

 ter- og sommervarme i det nordvestlige Europa, hvad jo også 

 theorien fordrer. 



I andre egne med andre vindforhold vil forholdene stille 

 sig anderledes. Det østlige Nordamerika har vintere med for- 

 herskende nordvestlige vinde og sommere med væsentlig syd- 

 vestlige. Vinter i solfjerne vil her øge nordvestvindene, og man 

 skulde således fristes til at tro, at disse egne under sådanne 

 forhold måtte få et noget strengere klima. Ligeledes er i Øst- 

 asien om vinteren nordvestlige, om sommeren sydøstlige vinde 

 herskende. Også her vil forholdene arte sig anderledes end 

 hos os, hvor sydvestvinde hersker hele året rundt. Og heraf 

 synes at fremgå, at cendringerne i Mimatef ikJce samtidig vil 

 gå i samme retning overalt- på den nordlige kalvhugle. Det 

 samme vil vel også gjælde for den sydlige. 



Arkiv foi- Mathematik og Naturvidenskab. 3 



Trykt den r2te Januar 1884. 



