34 A. Blytt. 



Men ingen større havstrøm kan ændres, uden at det har 

 indflydelse paa det hele store kredsløb, og det synes derfor ri- 

 meligt, at jevndøgnsliniens forskyvning til alle tider og på alle 

 steder af vor jords overflade må betinge en periodisk ændring 

 af klimatet. 



Vi skal nn prøve på at anstille et slags beregning over 

 den indflydelse, som jevndøgnsliniens forskyvning vil have. Og 

 vi vil stille det spørgsmål: hvor meget vil den kraft, som hvert 

 år virker på den varme nordatlantiske havstrøms overflade, øges 

 i den halvperiode, da vinteren falder i solfjerne? 



Jo større excentriciteten af jordbanen er, desto mere vil 

 kraften øges. Når excentriciteten er forsvindende liden, såat 

 banen er næsten kredsformet, vil den periodiske ændring i kli- 

 matet blive umærkelig. Men excentriciteten er kun yderst sjel- 

 den så forsvindende liden. CroJVs og Mc. Farlands beregninger 

 viser, at den i regelen har en værdi, som er over 0.01, og den 

 er i almindelighed så stor, at perioden i klimatet bør kunne træde 

 tydelig frem. 



I den halvperiode på 10 — 12000 år, da jorden går gjen- 

 nem sit solnære i vinterhalvåret, være sommerdagenes gjennem- 

 snitlige årlige antai D, vinterdagenes d, fremdeles den gjennem- 

 snitlige daglige vindstyrke, som virker fremdrivende på den 

 varme strøms overflade, om sommeren k, om vinteren ak, så er 

 vindens årlige virkning 



S = nk + adk. 



Har på samme made i den tid, da jorden går gjennem sit 

 solnære i sommerhalvåret, sommeren gjennemsnitlig d' dage 

 med vindstyrke k' og vinteren JD' dage med vindstyrken a' k', 

 så bliver den årlige virkning 



8' = d'k' + a'B'k'. 



Br excentriciteten den samme i begge tilfælde, så ex D' = D 

 og d' = d^ altså 



S' — S= D{a'k' — k) — d(ak— k') 



