36 A. Blytt. 



der altså den midlere vindstyrke om vinteren sig til den mid- 

 lere vindstyrke om sommeren ■ omtrent som 24 til 8, eller som 

 3 til 1, og a er altså = 3. 



Indsættes denne værdi i ovenstående formel, fåes 



'S ^ " i?+ ad' 



For den nuværende excentricitet (0.017)er (if. p. 31) D — ■ d 

 = (5 = 5 o%d= 180, altså 



S' — S 10 r\ A1 ^ 

 -g- -7-25-0.014, 



eller den gjennemsnitlige drivkraft, som årlig virker på den 

 varme havstrøms overflade i den halve periode, da jorden går 

 gjennom solnære om sommeren, er 1,4 pct. større end den 

 kraft, som virker, når solnæret som nu, falder om vinteren. 

 Når excentriciteten har sin størst mulige værdi, vil forskjellen, 

 uår vinteren falder i solfjerne, stige til 5 à 6 pct. af den sam- 

 lede årlige drivkraft med vinter i solnære. 



Ifald excentriciteten i de to halve perioder er så forskjellig, 

 at man må tage hensyn dertil, kan beregningen udføres lige- 

 fuldt, da størrelserne D, d, D' og d' kan beregnes for ethvert 

 tilfælde. 



Ovenstående beregning viser alene indflydelsen af årstider- 

 nes forskjellige længde, og den er gjort under forudsætning af, 

 at den midlere vindstyrke er den samme både i solnære og 

 solfjerne. Men dette er ikke aldeles rigtigt, og vi vil nu un- 

 dersøge, hvilken indflydelse det efter al sandsynlighed vil have 

 på resultatet, ifald vi kunde medtage virkningen af solens for- 

 skjellige afstand. 



Temperaturen på jordens overflade er afhængig af to væ- 

 sentlige faktorer, af kjølingen ved udstråling mod verdensrummet 

 og opvarmningen ved solen. Om vinteren spiller afkjølingen 

 den største rolle, om sommeren er det opvarmningen som frem- 

 hersker. 



