Om den periodiske ændring af havstrømmenes styrke. ^ ' 



der neppe skal store forandringer i en elvs vandmængde til 

 foråt frembringe vexeUagring. 



Vi vil nu kortelig gjengi ve theoriens hovedlære. Den på- 

 står følgende: 



1) Til alle tider og under alle bredder har Uimaiet været un- 

 derkastet periodiske ændringer, hvis varighed må måles med 

 årtusinder. 



2) Be ændringer, hvorom her er tale, har ikke været betydelige 

 målt med almindelige klimatologiske tal, men de gik inden 

 større klimatiske provinser samtidig i samme retning, og 

 der må således også almindelig virkende kræffcer til foråt 

 frembringe dem. 



3) Efter de spor, som perioden har efterladt sig i de norske 

 torvmyre og andensteds, er der grund til at tro, at den 

 vender nogenlunde regelmæssig tilbage efter forløbet af en 

 bestemt tid. 



4) Derimod forudsætter theorien ikke, at'ændringerne samtidig 

 gik i samme retning over hele den nordlige (eller sydlige) 

 halvkugle. 



Vi skal nu prøve, om der kan tænkes nogen mulig grund 

 til en sådan periode. 



Siden der er tale om perioder i klimatet, må vi altså først 

 undersøge de almindelige love, hvoraf dette afhænger. Vi må 

 da bortse fra alle forbigående forstyrrelser i luften og betragte 

 forholdene i det store, således som de springer frem på over- 

 sigtskarterne over lufttrykkets midlere fordeling over jorden til 

 de forskjellige årstider. Disse karter viser følgende : om som- 

 meren lave lufttryk over fastlandene på grund af solvarmen, 

 men i regelen høiere lufttryk over havene ; om vinteren der- 

 imod afkjøles fastlandene stærkere end havet, og vi har høie 

 lufttryk over landene men lave over havene. Det lave luft- 

 tryk ved Island holder sig dog, om end mindre udpræget, også 

 om sommeren. 



Gründen til, at der danner sig høie lufttryk over fastlan- 



