20 Amund Helland. 



ved Asakot forvandledes til en Indsø, og paa mange Steder 

 slog Jorden dybe Revner. Ved Stødene blev Mennesker og 

 Dyr kastede omkuld, og en Mand, som skar Græstorv paa 

 en vaad Eng, stod skiftevis til Knæerne i Vand eller paa 

 tørt Land, alt efter Jordskjælvets Bølgebevægelse. Mange 

 bleve begravede under Husenes Ruiner, men meget faa mi- 

 stede Livet.« 



Den Omstændighed, at det voldsomste Joldskjælv, som 

 kjendes paa Island, indtræffer Aaret efter, at de største Lava- 

 strømme i historisk Tid har erumperet, er selvfølgelig intet 

 Bevis for en Aarsagsforhold mellem det voldsomme Jord- 

 skjælv og de voluminøse Lavastrømme. Nogle Aar bagefter ind- 

 traf der imidlertid paa Island stærke Jordskjælv, der synes at 

 tyde en Udfyldning af enorme aabne Rum i Jordens Indre. Tho- 

 roddsen beretter (I.e.): »1789 stærke Jordskjælv i Arnessyssel 

 Lavastrækningen ved ï^ingvellir forandredes noget. Hele 

 Landet mellem Hrafnagjd og Almannagjd sank omtrent en 

 Alen ned, hvad Sveinn Pålsson i 1790 tydeligt kunde se paa 

 Klipperne i den nordlige Del af Almannagja og den østlige 

 Side af Hrafnagjå. Almannagja led ogsaa ved Sammenstyrt- 

 ningerne og flere andre Steder styrtede Klipperne ned. Den 

 nordlige Del af ^ingvallavatn sænkede fsig og kom under 

 Vand, men den sydlige hævede sig. Indtil den Tid havde 

 den sædvanlige Vei til og fra ^ingvellir ligget langs Skraa- 

 ningen af Almannagjås Østervæg, hvor den længst ned ved 

 Søen førte over Kløfter og Lava ; men paa Grund af Jord- 

 skjælvet kom den gamle Vei hist og her under Vand og blev 

 opgivet. Dette Jordskjælv gav Anledning til at Althinget 

 blev forflyttet til Reykjavik. Ved dette Jordskjælv opkom 

 flere Sprækker her i Egnen, og flere varme Kilder dannedes 

 paa HellisheiSe og flere andre Steder, hvor de ikke havde 

 været før. I det sydøstlige Island nedstyrtede flere Gaarde.« 



Naar man erindrer, at Afstanden fra Almannagja til 

 Hrafnagjå er omtrent 7 Kilometer, og at den mellemlig- 



