JordskjælTene paa Ischia. ^ 



liggende Øer. Selve Epomeo har saavidt vides ingen Erup- 

 tioner havt i historisk Tid; det skulde da være i Old- 

 tiden; dets Kraterform er ingenlunde regelmæssig, idet 

 dets høieste Ryg danner en Halvcirkel, der er aahen 

 mod Syd. Denne nordlige Del af Fjeldet er imidlertid høist 

 sandsynlig Levningerne af et stort Krater, og ei alene For- 

 men, men hele Øens geologiske Bygning tyder paa en Række 

 Eruptioner fra dette Fjeld i forhistorisk Tid. Over Epomeos 

 Tiif ligger paa mange Steder Lag af Pimpsten og trachytisk 

 Tuf. Fremdeles optræder Trachyt, og denne synes oprinde- 

 lig paa mange Steder at have flydt i Strømme og tildels at 

 have havt sine Eruptionssteder i Epomeo. Trachyten led- 

 sages paa sine Steder af Obsidian. Hyppig forekommer paa 

 Ischia en Bergart, der gaar under Navn af Mergel, Marna, 

 men som i Virkeligheden er et Dekompositionsprodukt af 

 Tuffen. Denne dekomponerede Tuf indeholder marine For- 

 steninger, hvorved den viser sig at henhøre til den subapenine 

 Formation, altsaa er den af pliocæn Alder. Da disse For- 

 steninger tindes helt op til en Høide af 500 Meter, maa 

 Epomeo eller Ischia i den pliocæne Tid ligget mindst hele 

 500 Meter lavere. I den pliocæne Tid har altsaa kun den 

 øverste Del af Øen ligget over Havet; Øen synes at have 

 hævet sig og voxet under en Kække af vulkanske Udbrud. 

 Endelig findes paa Ischia i 40 Meters Høide Ler med For- 

 steninger, der samtlige endnu lever i det nærliggende Hav. 



Et Par Fjelde paa Ischia har endnu bevaret en regel- 

 mæssig Kraterform; det er Monte Rotaro, 290 Meter høit og 

 Montagnone; de ligger nær hverandre omtrent 2 Kilometer 

 øst for Casamicciola. 



Indsøen Lago del Bagno er ogsaa et gammelt Krater, 

 der kun ved en smal Landtunge var adskilt fra Havet. 

 Landtungen er gjennemgravet, saa at Kratersøen kan benyt- 

 tes som Havn. 



Men ogsaa en Lavastrøm, der sikkert har flydt i hi- 



1* 



