80 Amund Helland 



tuf, er samraensat af fragmenter af et ledergult til kaffebrunt 

 fuldkomment isotropt glas, si^eromelan (eller tachy- 

 lit); omkring denne gaar der smalere eller bredere baand 

 af en rødgul til morgenrød, i tynde præparater guldgul 

 substans, paa en vis maade dannende masker. Efter 

 Rosenbuch er denne substans uden indvirkning paa polarise- 

 ret lys; efter Penck virker den altid om end yderst svagt 

 polariserende. Denne substans er et omdannelsesprodukt af 

 den isotrope brune glas, sideromelanen eller tachyliten. Tuf- 

 fen fra Bulandstindr bestaar ligeledes af fragmenter af den 

 samme lysebrune glas, som langs kanterne, langs blærerum 

 og spring er forvandlet til en guldgul^ nu og da mørkebrun, 

 mer eller mindre polariserende, men for det meste ugjennem- 

 sigtig substans. Lignende sammensætning har tuffen fra 

 ViÔey, og i det hele ogsaa tu !en fra Fossvogr. Denne be- 

 staar af porøse, langs rænderne mer eller mindre angrebne 

 sideromelankorn, som indeholder lister af plagioklas samt 

 olivinkrystaller. Fremdeles fiudes der brudstykker af basal- 

 tiske bergarter, saa at denne tuf efter Bunsen indeholder 

 31.0 pct. uopløste bestanddele. 



Med Dr. Penck er jeg enig i, at mineralet palagonit 

 ikke existerer, men at det, som er beskrevet under navn af 

 palagonit, er basaltisk glas, tachylit eller hvad der er det 

 samme, sideromelan, og omdannelsesprodukter af dette 

 glas. Forsaavidt kan benævnelsen palagonittuf strengt taget 

 ikke længere forsvares, men burde ombyttes med basalttuf, 

 tachylittuf eller sideromelantuf 



Men foruden tachylitglas, som oprindelig bestanddel i 

 disse tufFe, optræder, som det vil fremgaa af beskrivelserne, 

 tillige smaa biter af basalt- samt slakkekorn identiske med 

 de slakker, som udsendes af de moderne kratere, og som 

 danner selve kraterne. Disse slakker er, saavidt vides, ikke 

 tidligere undersøgt, og det er ikke saa let at forfærdige præ- 

 parater af dem. De bestaar imidlertid, som senere omtalt, 



