82 Amund Helland. 



sine egne omdannelsesprodukter dels ved zeolither, der fylder 

 mellemrummene mellem kornene samt nu og da blærerum- 

 mene. Hvor tuffen optræder som lag imellem basaltdækkerne, 

 synes den altsaa at repræsentere de gamle slakker og 

 slakkekraterne, ligesom selve dækkerne repræsenterer de 

 gamle strømme. 



Færøernes palagonittuffe viser i det hele en lignende 

 sammensætning som de islandske; dog er det mere almin- 

 deligt, at tuftene er sammensatte af slakkekorn, der er ugjen- 

 nemskinnelige eller vanskeligt gjennemskinnelige, medens den 

 egentlige tachyiltglas er sjelden. I et arbeide »Om Færøer- 

 nes Geologi« er nogle palagonittuffe beskrevne, uden at der 

 er gjort noget forsøg paa at forklare hine bergarters betyd- 

 ning^). 



I Tuf fra Suer i Heia paa Suderø omtales i hint ar- 

 beide gule gjennemskinnelige korn uden indvirkning paa 

 polariseret lys, omsluttende elliptiske partier, fyldte med zeo- 

 lither. Den ydre røde eller rødbrune rand, som omgiver disse 

 korn, er tachylitgl assets sædvanlige omdannelsesprodukt. De 

 i tuffen omtalte uigjennemsigtige korn, der ofte har under- 

 gaaet en omdannelse, hvorved de i afblændet lys viser en 

 teglstenrød farve, er slakkekorn. 



Tuf fra Kolfaredal bestaar væsentlig af slakkekorn med 

 blærerum fyldte med zeolither og sammenkittet af zeolither, 

 sjelden med en og anden krystal af augit og plagioklas ud- 

 skilt. Slakkekornene viser sig i afblændet lys teglstensrøde 

 langs kanterne, hvorved der antydes en omdannelse. 



Disse Færøernes tuffe er altsaa, som før berørt, væsentlig 

 sammensatte af slakkekorn lig dem, som forekommer i Is- 

 lands moderne slakkekratere, og hine lag af tuffe synes her 

 ligesom paa Island at repræsentere levninger efter de gamle 

 kratere. 



») Dansk geograf. Tidsskrift 1881. 



