86 Amund Helland. 



Liparit fra Skdlafjall fører enkelte større krystaller af 

 sanidin og plagioklas; en graa mikrofelsitisk grundmasse op- 

 fyldt af korn og traade danner hovedbestanddelen i stenen 

 og viser ofte tilbøielighed til sfærolithiske dannelser med 

 radial stuktur og med indvirkning paa polariseret lys. 



Begstenen fra, Skdlafjall er maaske den smukkeste af alle Is- 

 lands begstene, og den viser stor lighed med den bekjend e 

 begsten fra Arran. Den bestaar af et farveløst glas, der er i høi 

 grad opfyldt af krystaller af et grønt søileformet mineral, horn- 

 blende eller augit, sikkerligen det samme mineral, som i den 

 arranske begsten; disse krystaller er af forskjellig størrelse, 

 optil ^ mm. lange og gafler sig for enderne. De fleste mindre 

 krystaller grupperer sig med en vis regelmæssighed til bregne- 

 formede og stjerneformede dannelser; hyppig ligger en kry- 

 stal som en stilk, fra hvilken andre mindre krystaller gaar 

 ud. I enkelte partier af glasset er dette for svagere forstør- 

 relse støvfarvet, men for stærkere forstørrelse viser der sig 

 en af korn og mikrolithiske dannelser opfyldt glas. Omkring 

 de større krystaller optræder i regelen et parti af rent 

 glas, som om den største del af de i glasset udskilte mikro- 

 lithiske dannelser var traadt sammen i hine større krystaller. 



Ved RaudaskriÔa paa nordsiden af Hamarsfjøror optræ- 

 der liparit i en stokformet masse, ogsaa her ledsaget af beg- 

 sten. Den i egnen raadende bergart er bænke af basalt og 

 anamesit optrædende regelmæssigt med 5 til 6° fald ind imod 

 landet. Midt i disse bænke sætter der op liparit i en stor 

 masse, der i snittet tegner sig firkantet, saaledes som af 

 Paijkul i hans »Bidrag til kännedomen om Islands bergsbygg- 

 nadc(^) fremstillet i et profil gjennem forekomsten. Lipariten, 

 der ofte har helt skifrig struktur, gjennemsættes af yngre 

 gange af basalt, og langs siderne af lipariten, hvor denne 

 støder op imod de omgivende bænke af basaltbergarten, fore- 



^) Svenska vet.-akad. handl. Bind 7 no. i. 



