studier over Islands petrografi og geologi. 105 



der megen aske paa nordlandet, og askefaldet fulgtes, som 

 saa ofte er tilfælde, af hungersnød. 



Nordenfor Vatnajøkull har der ogsaa været udbrud, men 

 denne egn af landet er saare lidet kjendt. Kverkfjoll opføres 

 af Thoroddsen med 3 udbrud. Om høsten 1717 fandt der et 

 udbrud sted nær kilderne for Jekulsd i Äxarßrdi, og der 

 faldt da megen aske i tingeyjarsyssla og ødelagde høet; asken 

 førtes til Eyjafjørdr. Desuden angiver Thoroddsen, som berørt, 

 udbrud fra Kverkfjell i 1867 og 1873. Imidlertid fremkaldte 

 de her nævnte to udbrud jøkulhaup i Skei6ard paa sydsiden 

 af Vatnajøkull, ligesom folk paa Islands sydkyst angave at 

 have seet røgsøilerne i saadanne retninger, at det er sand- 

 synligt, at disse to udbrud har fundet sted i Vatnajøkull, 

 saaledes som ovenfor angivet. 



Krafla, Leirhnukr, Hrossadalr, Bjarnarflag og Dalfjall 

 hedder et antal af udbrudssteder i omegnen af Myvatn, 

 fra hvilke vulkaner man imidlertid kun kjender udbrud i 

 aarene 1724 til 1728. 



Krafla er en ryg af palagonittuf, som naar en høide af 

 2633 fod over havet eller 1677 fod over Myvatn. Fj eldet 

 ligger NO. for Myvatn i en afstand af omtrent 12 kilometer 

 fra samme. Selve Krafla har ikke udsendt lavastrømme, men 

 der findes nu ved foden af samme i 1794 fods høide en liden 

 SØ Helviti, der repræsenterer et gammelt krater, vistnok det, 

 som aabnede udbrudene, ved 17de mai 1724 at udsende 

 aske og pimps ten i saadanne masser, at asken laa 3 fod paa 

 østsiden af Myvatn. Da Ola/sen og Povelsen var ved dette 

 krater i 1732, opsteg der da en stor sort røg. Det havde 

 formen af en kjede!, våndet i samme var tykt og blaaagtig 

 som en velling. Henderson, som kom did i 1814, beskriver 

 Helviti som en rund pøl med en sort flydende væske, der 

 erumperede hvert femte minut og da kastedes op til en 

 høide af 30 fod. 



Nu er her rent klart vand liggende i en kjedelformet 



