Studier over Islands petrografi og geologi- 107 



Kraterrækken ved Sveinagjd har kun havt udbrud i 1875. 

 Udbrudet er mærkeligt derved, at det fandt sted paa en 

 flad hei, den saakaldte Myvatns øræfi. Her ligger omkring 

 et snes kratere paa en linie, der strækker sig i retning NtO 

 — StV, og som har en længde af omtrent 14 kilometer. Fra 

 disse kratere er der under forskjellige udbrud udsendt lava- 

 strømme til begge sider, og da landskabet, hvorover lavaen 

 flød, var forholdsvis jævn, saa har ikke lavastrømmene sam- 

 let sig til en enkelt strøm, men de strækker sig ud i tunger 

 og arme i alle mindre fordybninger i terrainet. Selve lava- 

 masserne har, betragtet under et, en længderetning fra NtO 

 —StV som kraternes række. Kraterne har mest formen af 

 langstrakte elliptiske svælg opbyggede af slakkemasser og 

 nu og da gjennemsatte af gjåer eller spalter. Høieste krater 

 af 18de febrnar 1875 fandt jeg at ligge 134 fod over heien, 

 og da denne ligger 1240 fod over havet, bliver toppen af 

 høieste krater 1374 fod over havet. 



Længden af den af lava oversvømmede fjeldmark er 

 maalt paa det af løitnant Caroc optagne kart 14,4 kilometer? 

 den gjennemsnitlige bredde kan anslaaes til 1,5 kilometer og 

 mægtigheden af lavastrømmen tør vistnok ikke sættes lavere 

 end 10 meter. Dette giver 276 millioner kubikmeter lava 

 ^8938 millioner kubikfod). Johnstrup angiver en læugde af 

 3 mil, sandsynligvis danske, en bredde af ^A mil og en 

 mægtighed paa 25 fod, hvad der giver ca. 10000 millioner 

 kubikfod. 



Selve lavamarken bestaar i udkanterne af løse, sønder- 

 brudte stykker, længere ind i overfladen af uregelmæssigt 

 opskruet lava, høiere op mod kraterne er slakker over- 

 veiende. Nær udkanterne saaes lavastrømmen at hvile 

 paa græstorv, under denne saaes gammel lava, men under 

 denne igjen ligger palagonittuf. 



I 1881 var her endnu kun ringe spor efter den vulkan- 

 ske virksom hed, idet slakkebiterne nær kraterne var varme, 



