112 Amund Helland. 



rand er 268 fod. Diametereü kan anslaaes til omtrent V2 

 kilometer, og en lavastrøm er udsendt, thi lava staar i bun- 

 den. Nord for samme ligger et andet krater af mindre di- 

 mensioner og med svovlkilder paa siden. 



Nær Lakis vulkanrække (de før omtalte vulkaner fra 

 1783) er der forskjellige grupper af ældre kratere, ligesom 

 der findes talrige smaa kratere syd for Sida nær Skaptds la- 

 vastrøm melleni gaarden Holt og Kirkjubær. 



Islands største lavamærker og lavastrømme er: 



Ôdddahraun, den lidet kj endte, hele 60 kvadratmile 

 store, øde lavastrækning, nord for Vatnajøkull imellem Jø- 

 kulså å Fjøllum i øst og Skjâlfandafljôt mod vest. Mod nord 

 naar enkelte arme af dette store hraun henimod MVvatns 

 omegn. Mod vest gaar arme ned i Krokdalr, saaledes be- 

 nævnes den øvre del af Bardardalr. Lavaen har flydt af 

 talrige, lidet kjendte eller helt ubekjendte kratere, og den 

 ene lavastrøm synes at have dynget sig paa den anden, det 

 allermeste dog før landnåmstid. I disse lavamasser mangler 

 græs ganske, og den takkede og ru overflade vanskeliggjør 

 reiser. Strækninger, bestaaende af sort sand og aske, fore- 

 kommer mellem lavaen, og reiser sig for vinden i skyer. 

 OdàÔahraun og Vatnajøkull besværliggjør i høi grad færse- 

 len i de østlige dele af Island, idet denne maa lægges 

 udenbm lavamarkerne og ismarkerne. 



Lavamarkerne omkring M^/vatn, Mjvatnshraun, synes at 

 være sammenhængende med OdàÔahraun; de omgiver My- 

 vatn; herfra sendes den før nævnte lange arm Laædrhraum 

 ned gjennem Laxårdalr. 



Beykjaneshraun er efter OdàÔahraun Islands største la- 

 vamarker, idet de strækker sig helt vest fra Reykjanes over 

 den sydvestlige halvø, videre over Pingvallavatn op til 

 Skjaldbreiô og RløOufell op mod Långjekull. Disse lava- 

 marker er sammensatte af mange forskjellige strømme, de 

 fleste før landnåmstid, men nogle efter. 



