Studier over Islands petrografi og geologi. U3 



Heldas lavastrømme, Heklahraun, ligger rundt Hekla, 

 naar mod øst hen under Torfajehull, hvor lavamarkernes 

 sydøstlige del benævnes Hrafntinnuhraun, da her forekom- 

 mer obsidian, som Islændingerne kalde Hrafntinna. Mod 

 nord naar grene af lavaen op til Tungnad. Hraunet er sam- 

 mensat af strømme, som dels har flydt før dels efter land- 

 nåms tid. 



Lavastrømmene fra Lakis vulkanrække af 1783 kaldes 

 Skaptârhraun og bestaar af to lange arme efter Skaptd og 

 Hverßsßjöt, som før omtalt. 



Paa Snæfellsnes halvø ligger flere ikke sammenhængende 

 hraun, der sammenfattes under navnet Snæfellsneshraun. De 

 har flydt i forhistorisk tid. 



Vest for den del af Långjekull, som hedder BalljøkuU, 

 ligger Halmundarhraun, der strækker sig østligt, nordligt og 

 vestligt for Eyriksjøkull. En stor hule Surtshellir forekom- 

 mer i en mod vest gaaende gren af dette hraun, og hulen 

 har en længde af 839 favne. 



Ogsaa østligt for Ldngjøkull mellem denne og Hofsje- 

 kull ligger store lavamarker, som kaldes Kjalhraun. 



Dette er de lavastrækninger, der udmærker sig ved sin 

 størrelse, men foruden disse findes der inden den af palago- 

 nittuf bestaaende del af Island mange andre hraun af min- 

 dre dimensioner, Derimod er de østlige fjordlandskaber, der 

 bestaar af basaltformationen, fri for lavastrømme, der tilhø- 

 rer den moderne tid, og som er yngre end istiden. Ligesaa- 

 lidt forekommer hraun i Vestfiröir, halvøen, som stikker ud 

 mod NV, og som er forbundet med hovedøen paa en ganske 

 kort strækning. 



Lavaerne og sldkkernes ■petrografi. De islandske la- 

 vaer, saavel de historiske som de forhistoriske, viser ikke 

 stor variation i petrografisk henseende; de er basalter, sam- 

 mensatte af plagioklas, augit, olivin og magnetit, hvortil 



Q 



Arkiv for Mathematik og Naturv. 9. B. " 



Trykt den 27de Febr. 1884. 



