118 Amund Helland. 



havet, bestaar af enkelte større krystaller af plagioklas, au- 

 git og olivin liggende i en grundmasse, bestaaende af de 

 samme mineralier og magnetit samt en kornet basis. 



Gammel lava fra det store krater Ketill er rig paa oli- 

 vin, der viser spor til en begyndende omdannelse; olivin, 

 plagioklas og augit optræder i større krystaller, mellem 

 hvilke ligger en tilbagetrængt basis med udskilte brune korn. 



Lava fra Sveinagjå fra 1875 bestaar af større krystaller 

 af plagioklas, augit og olivin paa omkring Vs mm.s længde, 

 liggende i en grundmasse, bestaaende af de samme minera- 

 lier og en ved korn afglasset basis. 



Gammel lava fra Sveinagjå, liggende under lava af 

 1875, er rig paaa plagioklas og olivin, fattig paa augit. 

 Disse mineralier optræder med dimensioner paa 1 mm. og 

 mere liggende i en ved mikrolither afglasset basis, der er 

 rigeligt tilstede. 



Slag fra krater af 1875 fra Sveinagjå er opfyldt af 

 mange og store blærerum og viser sig under mikroskopet at 

 beståa af en i kanterne med gulbrun farve gjennemskin- 

 nende glas; det er imidlertid vanskeligt at faa præparaterne 

 gjennemskinnelige, fordi hele stene beståa af skrøbelige 

 skillevægge mellem blærerum. I denne glas ligger udskilt 

 listeformet plagioklas og augit. Plagioklasen omslutter ofte 

 partier af glasset, ligesom dette sidste ikke sjelden trænger 

 sig kileformet ind i krystallerne. Hulerum for væsker med 

 bevægelig libelle er iagttaget i plagioklaskrystallerne. 



Om vulkanernes forekomst og vulkanske linier. Det lig- 

 ger nær, efterat vi har gjennemgaaet alle disse vulkaner og 

 faaet en oversigt over deres udbrud, at undersøge, om der 

 skulde kunne udfindes nogen regel for deres forekomst, de- 

 res gjensidige beliggende o. s. v. 



Som bekjendt savnes en theori, der paa en tilfredsstil- 

 lende maade forklarer aarsagen til udbrudene. I virkelig- 



