144 Amund Helland. 



henved et snes deslige pøle, der har formen af kar eller 

 gryder med en diameter paa 1, 2, 3 meter, sjelden op til 10 

 meter i længde ; men naar diraensionerne er saa store, saa 

 er pølene sædvanligvis dobbelte eller tredobbelte, idet væg- 

 gene er faldne ind mellem to eller flere. Terrainet omkring 

 disse slampøle bestaar af blød, ofte varm 1er ligesom om- 

 kring de egentlige solfatarer, saa at man maa nærme sig 

 forsigtigt. Rundt omkring de boblende og kogende kjedler 

 kommer der ud hist og her dampe, hvor der afsættes svovl, 

 altsaa egentlige solfatarer, af hvilke hine dyndvulkaner kim 

 er en modifikation fremkommet, som det synes, derved, at 

 der er kommet noget mere vand til og har gjort det dannede 

 1er til en blød velling. Nåmar findes foruden ved Nåmafjall 

 tillige ved Kraßa og Leirhnukr. Ved Krafla optræder nå- 

 mar ledsaget af nogle leirhverar i en fordybning, sandsyn- 

 ligvis et gammelt eruptionssted, nær en søHelviti. Nåmarne 

 her er ikke mange. Et par solfatarer, lig dem ved HliÔar- 

 nåmar, saaes i Leirhnukr, ikke langt fra Leirhnükrs viil- 

 kanrække. 



Talrige nåmar, de saakaldte fremrînâmar, forekommer 

 nogle mil SO. for Mj^vatn nær og i omegnen af det før om- 

 talte store krater Ketill, 3079 fod over havet. Nåmarne her 

 ligger dels paa den østre ydre skraaning af selve Ketill; 

 nogle smaa nåmar optraadte paa selve kraterranden 5 nord 

 for Ketill, ligesom paa østsiden og sydsiden, saaes nåmar 

 liggende paa forskjellige steder paa den øde hei, sendende 

 sine hvide røgskyer i veiret. Kildernes beskafFenhed er 

 fuldstændig analog med HliOarnåmarnes. For en menneske- 

 alder siden har svovl været vundet fra disse kilder. Trans- 

 porten er lang og besværlig og dertil kostbar, fordi svovlet 

 maa føres paa kløv, da veie til kjøring ikke findes. Svovl- 

 mængden synes ikke at være meget betydelig, trods det at 

 kilderne har ligget saa længe i ro. 



De varme kilder, som afsætter kisel, har, som berørt, et 



