Decapodernes Forvandlinger. 175 



end den anden, der ved Spidsen har et Par særdeles lange 

 og tynde Børster. Begge disse Fodpar skiller sig forøvrigt 

 endnu ikke syuderligt indbyrdes i sit Udseende og er ogsaa 

 omtrent af ens Størrelse, medens som bekjendt Forskjellen 

 hos det voxne Dyr er meget Iremtrædende. 



De 2 følgende Par (Fig. 13 og 14) er langt mindre ud- 

 viklede og deres Stamme neppe synderlig længere end Svøm- 

 megrenen samt kun utydeligt leddet. 



Sidste Fodpar (Fig. 15) er igjen noget længere end de 

 2 foregaaende og har Leddelingen tydeligere udpræget, men 

 mangler ethvert Spor af Exopodit eller Svømmegren. Sidste 

 Led er som paa de 2 foregaaende Par stumpt koniskt og 

 forsynet i Spidsen med 2 lange Børster. 



Bagkropslemmerne (Fig. 16) er vistnok endnu meget smaa 

 og ufuldkomment udviklede, men viser dog allerede en Son- 

 dring i en kort Stamme og 2 uligestore Endeplader. De er 

 som hos det voksne Dyr tilstede alene i 4 Par, idet Iste 

 Segment mangler saadanne. 



Haleviften er nu (se Fig 2) tydeligt udviklet og skilt 

 fra sidste Bagkropssegment. Ved dens Basis staar nedentil 

 (se Fig. 1) en liden bagudrettet Torn, der dækker over Anal- 

 aabningen. Den midterste Haleplade er fremdeles temmelig 

 stærkt spadeformigt udvidet i Enden, men viser ikke læn- 

 gere noget Spor af den mediane ludbugtning. Ogsaa er 

 Tornernes Antal forøget med nok en paa hver Side, og af 

 disse er den 5te regnet indenfra ligesom den uparrede me- 

 diane Fortsats betydelig længere end de øvrige. Den næst- 

 yderste Torn er endnu meget tynd og børsteformig. De 

 ydre Halevedhæng har endnu ikke Roddelen tydeligt sondret, 

 og den indre af Endepladerne er forholdsvis meget liden og 

 uden Børster; derimod er den ydre vel udviklet og af en 

 Form, der noget minder om Antennebladene, Ligesom paa 

 disse gaar den ydre glatte Rand ud i et temmelig stærkt 

 tornformigt Fremspring, og til den bredt afrundede Ende og 



