Decapodernes Forvaiidlinger. 181 



den sig væsentlig ved det meget betydelige Antal af cilie- 

 rede Torner, der er fæstede til den bagre Rand. Man tæller 

 ikke mindre end 34 saadanne, alle temmelig ligeligt udvik- 

 lede, alene med Undtagelse af den alleryderste, der er noget 

 kortere end de øvrige. 



De ydre Halevedhæng (ibid.) viste paa det nøiere un- 

 dersøgte Exemplar et mærkelig ufuldkomment Udseende og 

 var saagodtsom ganske skjulte under Basis af den midterste 

 Haleplade, uden med samme at danne nogen egentlig Hale- 

 vifte. Begge Endeplader var fuldstændig nøgne, uden Spor 

 af Børster, og noget uregelmæssigt vredne samt indadkrum- 

 mede. Paa de øvrige 3 Exemplarer var disse Vedhæng dog 

 noget mere udviklede og Endepladerne forsynede med tyde- 

 lige, skjøndt endnu kun meget korte Randbørster, ligesom 

 deres Stilling i Forhold til den midterste Haleplade var den 

 normale. 



Det her beskrevne Udviklingstrin kan egentlig hverken 

 henregnes til Larvelivet eller til den paafølgende egentlige 

 Ungdomstilstand. Det staar paa en Maade midt imellem 

 begge og danner eteiendommeligt Overgangsstadium, i hvil- 

 ket en Del characteristiske Mærker fra Larvelivet er bibe- 

 holdte i Forening med Characterer, der aabenbart tilkommer 

 den følgende Periode (Ungdomstilstanden). Som saadanne 

 udprægede Larveattributer maa først og fremst nævnes de 

 stærkt udviklede Antenneblade, dernæst Tilstedeværelsen af 

 Svømmegrene paa samtlige Kjævefødder og (vistnok rudi- 

 mentære) Exopoditer paa de 4 forreste Fodpar. Rimeligvis 

 tabes allerede ved den paafølgende Hudskiftniug alle disse 

 fra Larvelivet stammmende Dele samtidigt med, at Fødderne 

 og Bagkropslemmerne træder i Virksomhed, og Ungen vil 

 da i alt væsentligt ligne det fuldt udviklede Dyr. 



Som man vil have seet, stemmer Slægteu Caloearis, hvad 

 Udviklingen betræfFer, i de væsentlige Træk temmelig nøie 

 overens med visse Carider, f. Ex. Palæmon, hvorimod den 



