242 I- H. L. Vogt. 



gruppe saavel kobherglans og hrogetkohher som kohherkis] de 

 to første findes, saavidt vides, iidelukkende i feltet Grorud- 

 Alunsjøen (lidt N. for Kristiania), kobberkisen derimod er 

 overalt temmelig vanlig, om den end i større mængde kun 

 findes i det nys nævnte felt og i feltet ved Gjellebæk, Lier. 



Blyglans og Zinkblende er i regelen tilstede, om end altid 

 kun i relativt meget ringe mængde (naar undtages ved en langs 

 en granitgang optrædende forekomst ved Hauksæter, Dram- 

 mens-feltet). — Vismuthglans og antimonglans optræder ogsaa 

 hist og her, den første i Narverud jerngrube og i flere af 

 kobberkis-forekomsterne ved Gjellebæk^), den sidste i en 

 grübe ved Gjellebæk eller i Asker-). 



Af egentligt »gangberg« eller gangmineraler findes der 

 i vore forekomster altid kun meget lidet, nemlig kun lidt 

 kvarts, kalkspath og flusspath, hvilke samtlige gjerne optræ- 

 der i smaa, men vakre krystaller. 



I det følgende skal vi gjennemgaa de forskjellige geolo- 

 giske underafdelinger, hvortil de til graniten bundne erts- 

 forekomster samler sig; vi begynder med de forekomster, 

 som optræder inde i de siluriske skifere. 



I regelen plejer ertsen ved disse steder, saavel i det 

 store som i det smaa, at følge skiferens skiktning; fore- 

 komsterne faar derved meget ofte lighed med lejer eller 

 rettere med falbaand, idet ertsen sjelden eller aldrig danner 



1) Ifølge Uds. over det sydl. Norges geologi. 



2) Mineralkabinettet har et større stykke antimonglans, som ifølge B. M. 

 Keilhau (Gæa norvegica, I, pag. 83) er fra en af disse gruber eller 

 skjærp. 



