v Norges ertsforekomster. 249 



hvilken sidste sidder i smaa blade paa forskjellige spræk- 

 ker, samt lidt vismuthglans ; desuden er der tilstede noget 

 kvarts, kalkspath og muligens ogsaa spor af flusspath, hvilke 

 mineraler dog alle optræder i meget ringe mængde. 



»Henckels« kisgrube (se profil, fig. 4) pr. Mjøndalen, 

 Drammen, omtales paa grund af dens analogi med forekom- 

 sterne af nikkelholdig magnetkis ved gabbro. Ertsen bestaar 

 fornemmelig af magnetkis, som blev mig opgivet at skulle 

 holde ca. 7^ 7o nikkel (og kobolt); desuden findes der lidt 

 svovlkis, kobberkis og magnetit^). Gruben, hvis dyb kun 

 er 8 — 10 m., ligger mellem granit paa den ene side og silu- 

 riske skifere (etage 8) paa den anden; som profilet viser, er 

 det kun et bestemt skiferlag, som er impregneret med erts ; 

 eftersom man fjerner sig granitgrænsen, taber impregnationen 



Fiff. 4. 



■/Y.-/,X 





Profil over Henckels kisgrube (Drammens-feltet). 

 Grubens dybde 8—10 m. 



sig lidt efter lidt. Selve graniten, som ved grænsen er meget 

 finkornig, indeholder ogsaa lidt svovlkis og magnetkis. 



Ved flere af de lige ved grænsen optrædende forekom- 

 ster (f. ex. Krambodal pr. Vestfossen, Pauls grübe pr. Skreia, 

 se kart, fig. 5) stikker graniten frem i uregelmæssige. forgre- 

 ninger (apofyser); det er muligt, at disse gange kan have 



^3 Angaaende ertsens kvalitet kan meddeles, at kis fra denne grübe ifølge 

 gamle beretninger tidligere blev brugt som kis-tilsats ved raastens-smelt- 

 ningen ved Kongsberg smeltehytte ; beraf fremgaar, at kisens svovlgebalt 

 ikke kan have været aldeles ubetydelig. 



