250 I- H. L. 



været af en vis genetisk betydning for selve ertsforekomsterne, 

 se herom senere. 



Som kartet over Pauls grübe viser, er det i det hele og 

 store taget et og samme lag (af mægtighed henimod 10 m.), 

 hvorpaa de forskjellige anbrud har været anlagte; ertsen er 

 magnetit, som sidder i den stærkt metamorfoserede skifer. 

 Ved skridt for skridt at gjennemkrydse ertsfeltet kan man 

 her, som paa saa mange andre steder, overbevise sig om, at 

 der med hensyn til metamorfosens grad, saavel efter lagenes 

 strøg som lodret samme, er en successiv overgang mellem de 

 særdeles stærkt forandrede skiferpartier, hvori ertsen sidder, 

 og den omgivende skifer ; ogsaa denne er altid en del meta- 

 morfoseret, idet, som oftere omtalt, de her omhandlede fore- 

 komster altid optræder i nærheden af granitgrænsen. 



Fig. 5. 



x x x x x x / x XX .XX XXXX XXX'»' y K ~ x ^^ 'i< x y^ 



Kartskitse over Pauls grübe (Skreikampen). 

 Sort og schrafferet er gruberum af forskjellig dybde. 



De ordinære observationer, man kan gjøre ved de i større 

 afstand fra graniten liggende gruber, bestaar deri, at man 

 ser for sig en som falbaandsmæssig impregnation optrædende 

 ertsmasse, som i almindelighed følger skikterne, og som sid- 

 der inde i et hælte af stærkt metamorfoseret skifer. Da alle 

 disse forekomster næsten i enhver henseende er indbyrdes 

 lige, skal vi indskrænke os til nøjere at omtale kun en enkelt 

 af dem; vi vælger dertil en forekomst, hvor forholdene er 

 meget typiske. 



