286 



I. H. L. Vogt. 



jævnlig gjennemskjæres af uregelmæssige ertsaarer (se f. ex. 

 fig. 15; det maa betones, at her gjeogives ikke nogen af de 

 typisk krydsende gange). 



De skiferpartier, hvori ertsen har trængt frem, er blevne 

 metaraorfoserede, om end ikke i fuldt saa stærk grad, som 

 forholdet var ved de nys behandlede jerngruber. Ogsaa ved 

 blyglans-forekomsterne synes der at herske en vis proportio- 

 nalitet mellem den forhaandenværende ertsmasse og meta- 

 morfosens grad. Konerudkollen dannes fornemmelig af kalk- 

 rige skifere (hørende til etage 8) ; i overensstemmelse hermed 

 linder vi, at lagene paa de fleste steder fortrinsvis er for- 



rig. 15. 



Forhærdet 

 skifer. 



Gronstengang. 



Erts, nemlig Zink- 

 blende og blyglans. 



andrede til granat. Ingen mig bekjendt omstændighed taler 

 for, at der til selve skiferen ved dens metamorfose har fandet sted 

 en tilførsel af fremmed material. — Da afstanden fra Konerud- 

 kollen til grænsen af den yngre granit kun er temmelig liden 

 (horizontalt regnet 1 — 2 kilom.), har det hele skifersystem i 

 grubefeltets omgivelser undergaaet den ordinære, lovmæssige 

 metamorfose, som vistnok her ikke har optraadt med stor 

 intensitet. Man kan meget let holde ud fra hinanden den 

 omvandling, som skyldes graniten, og den, som skyldes ert- 

 sen, idet den sidste er lokalt begrænset til de ertsførende 

 partier. 



