292 r. H L. Vogt. 



grubeiis bund drev man først ca. 15 m. uden at finde andet 

 end ubetydelige spor af erts; men da man saa traf et nyt 

 falbaand, indfandt der sig pludselig en hel del traade af 

 gediegent sølv ^) Som bekjendt tror de Kongsbergske berg- 

 mænd, at en aldeles lignende regel har gjort sig gjældende 

 ved afsætningen eller udkrystallisationen af sølvertsen i de 

 Kongsbergske gange. I og for sig er saadanne lokale regler 

 højst naturlige^ idet de forskjellige kræfter, som var de ende- 

 lig bestemmende ved metallernes udfældniug af de oprinde- 

 lige forbindelser, meget godt kan tænkes at have været 

 afhængige af beskaffenheden af de bergarter, som gjennem- 

 skjæres af gangspalterne, f. ex. af elektriske strømme, som 

 kan have |)asseret gjennem tjeldsystemerne. Det kan bemær- 

 kes, at lokale regler for ertsens fordeling paa gangfladen 

 meget ofte træffes i de udenlandske, paa ertsgange arbej- 

 dende gruber; ved Himmelfürst grubefeit-) (som har været i 

 stadig drift i 300 — 400 aar, og som har en aarlig produktion 

 af værdi ca. 1 mill. kr.) har det saaledes vist sig, at de for- 

 skjellige gange (ca. 50 i antal ) altid er rigest i et smalt 

 bælte (af udstrækniug ca. 200-300 m.), som er beliggende 

 lige under en fiadt faldende zone af granatholdig glimmer- 

 skifer; ved det omirent ligesaa udstrakte Himmelfahrter grube- 

 felt (ogsaa pr. Freiberg) er gangene rige, hvor de sætter 

 giennem gneis, derimod fattige (indeholder kun sølvfattig 

 Zinkblende), hvor de sætter gjennem porfyr. 



En anden regel, man tror at have fundet ved Stølsvig 

 grübe, bestaar deri, at gangen i grønstenens liggende skal 

 være rigere end den i det hængende. 



Ogsaa paa andre steder i Arendalstrakten tindes fore- 

 komster af Stølsvig-grubens typus: ved Koksnæs pr. Land- 



1) Det kan bemærkes, at disse iagttagelser oprindelig er gjorte af folk, 



som ikke kjeuder de Kongsbergske forholde. 

 '0 pr. Freiberg, Sachsen. 



