• Norske ertsforekomster. 297 



kobber i tilstrækkelig mængde, men derimod vel jern; vi 

 finder dog, at det sidste element i kvantitativ henseende 

 spiller en meget liden rolle i den her omhandlede ertsgruppe. 

 Det sandsynlige resultat af denne udvikling er, at ertsen 

 maa være kommet op fra dybet. — De eruptive gange danner 

 (eller dannede) kontinuerlige spalter fra jordens overflade 

 ned til den ubekjendte, indre kjærne, hvorfra vi forudsætter, 

 at metalforbindelserne skrev sig ; det er derfor meget let for- 

 klarligt, at de sidste netop trængte frem langs grønstengau- 

 gene, Undersøgelser over kontaktforekomster i bin alminde- 

 lighed lærer os, at (fra dybet kommende) ractalforbindelser 

 fortrinsvis banede sig vej og afsatte sig netop paa grænsen 

 mellem forskjellige slags bergarter, uanseet disses geologiske 

 dannelse, idet modstanden var mindst ved grænsefladen ; dette 

 prineip maa i foreliggende tilfælde i særlig grad have gjort 

 sig gjældende, idet nemlig her spalte-kløfterne mellem de to 

 bergarter (^grønsten paa den ene side og siluriske skifere, 

 grundfjeldsbergarter eller granit paa den anden) for det første 

 er særdeles gode og for det andet staar omtrent vertikalt. 



I vort distrikt (Langesund — Kristiania — Mjøsen) har man 

 hidtil kun formaaet at paavise to postsiluriske ertsgrupper af 

 nogen større udstrækning i); den ene dannes af jernerts-fore- 

 komsterne ved den yngre granit (og syenit), den anden af 

 blyglans-zinkblende-forekomsterne ved grønstengangene. Den 

 førstnævnte af de to grupper er den ældste, hvilket fremgaar 

 saavel deraf, at ertsførende grønstengange sætter op gjennem 

 selve graniten, som deraf, at enkelte af jernerts-lejestederne 

 gjennemskjæres af »blaabestgange«. Efter granitens eruption 

 kjendes altsaa, i chemisk eller mineralogisk henseende, kun 

 et enkelt system af erts-emanationer eller frembrud af erts- 

 danuende forbindelser. 



') Vi tager he, ikke hensyn til den sporadiske optræden af gediegent kob- 

 ber paa Guldholmen— Løvø (Moss— Horten) eller til vismutbglans-fore- 

 . komsten paa Ilvaløerne. 



