Norske ertsforekomster. 299 



hersker der ogsaa en meget intim forbindelse. I det omtalte 

 distrikt findes en hel del ertsforekomster, der efter al saud- 

 synlighed er dannede i den azoiske tid (apatit- og magnet- 

 kis-forekomsterne ved gabbro, de forskjellige magnetit-leje- 

 steder, falbaandene, se herom ved en senere anledning), 

 derimod meget faa ertsgauge af yngre oprindelse. Foruden 

 de til Stølsvig-gruppen hørende gange kjender jeg paa hele 

 Nedenæs-kysten, hvor jeg er ganske vel lokaliseret, kun en 

 enkelt ertsgang^), som overskjærer skikterne. Af yngre 

 eruptiver har vi heller ikke mange; i omegnen af Arendal 

 kjendes kun diabasen ved Stølsvig samt enkelte grønsten- 

 gange ved jerngruberne, ved Grimstad har vi derimod vist- 

 nok nogle flere, nemlig en yngre granit^), et felt af rhombe- 

 porfyr, og, efter Th. Kjerulf, Uds. o. d. sydl. Norges geo- 

 logi, et tog af kvartsporfyr-gange samt endelig diabasen 

 ved Koksnæs. Ogsaa i dette felt vilde forbindelsen mellera 

 vore ertsgange og grønstengange paa de to steder') (belig- 

 gende ca. 20 kilom. frahinanden\ hvor vi har kunnet under- 

 søge de geologiske forholde, være en absolut tilfældighed, 

 hvis ikke ertsen genetisk havde været knyttet til eruptiven 

 o: hvis ikke ertsens emanation var bleven fremkaldt ved dia- 

 basens eruption. Der er grænseflader i massevis, saavel 

 mellem de forskjellige, steiltstaaende grundfjeldsskikter ind- 

 byrdes som mellem graniten, rhombeporfyren og kvartspor- 

 fyren paa den ene side og de omgivende bergarter paa den 

 anden, men det er dog kun til grønstengangene, at ertsgan- 

 gene er knyttede. 



^) nemlig en kvartsgang, førende kobberkis og svovlkis, ved Garta mellem 



Arendal og Tvedestrand. 

 *) Rimeligvis post-azoisk, idet de gange, den udsender, er meget finkornige. 

 ^) Vi medtager ikke sølv-kobbernikkel-gangen i Nødebro grübe, da det 



ikke vides, om der ogsaa her optræder grønstengange. 



