398 J- O' Hennum. 



Og ved frontalsnit kvadrater, af tessarakaîdekaëdret ved hori- 

 zontalsnit og frontalsnit sexkanter, ved sagittalsnit ottekanter, 

 og endelig rhombedodekaëdret med sexkantet ækvatorialbælte 

 lutter sexkanter. Af horizontalsnittene blir 50 % kvadrater, 

 50 % sexkanter, af frontalsnittene 50 % firkanter, 50 % sex- 

 kanter og af sagittalsnittene 16,6 % sexkanter, 66,4% firkan- 

 ter, 16,6 To ottekanter. 



Den kvadratiske orden i horizontalretningen synes i 

 dyreriget at være sjælden, da cellerne stræber at lægge sig 

 så tæt som muligt til hverandre; og går vi ud fra en trian- 

 gulær horizontal ordning som den herskende, blir sexkanter- 

 nes overvægt stærkt iøinefaldende, idet 100 % af horizontal- 

 snittene, 66 °/„ af frontalsnittene og 33 % af sagittalsnittene 

 er sexkanter. 



Udvider man den regel, at cellerne stræber at ligge så 

 tæt som muligt, til også at gjælde vertikalordenen, når de 

 ligger i flere lag, blir rhombedodekaëdret den hyppigste form, 

 og ved indstilling for kjærnen vil alle ideelt formede celler 

 give sexkantede snitflader. 



Under disse forudsætninger er det ikke vanskeligt at 

 forstå, hvorfor sexkanten møder os så ofte. 



b. Snit gjennem regelmæssigt ordnede höbe af kugler 

 og grundformer. 



Den histologiske undersøgelse beskjæftiger sig i sjeld- 

 neste fald med isolerede celler; for det meste laver man præ- 

 parater ved at lægge snit gjennem vævene i forskjellige ret- 

 ninger; mikroskopet indstilles for kjærnerne, og præparatet 

 aftegnes således, som det på denne made viser sig. Mellem 

 år og dag leveres der af histologerne utallige slige tegnin- 

 ger. Skal man kunne tyde disse rigtigt, d. e. omdanne de 

 leverede todimensionale former i tredimensionale, eller even- 

 tuelt påvise deres feil, må den nødvendige forudsætning til 



