16 H. C. Geelmuyden. 
fysiologisk end pathologisk forandring, som benmarven har 
undergaet forat blive i stand til at konpensere den med syg- 
dommene følgende anæmi. Litten og Orth fandt også i 
denne lymfoide marv et foreget antal kjerneholdige rede 
blodlegemer. | 
Grohe (19, 20) tror også i benmarven at have gjort et 
fund der tildels forklarer, hvorledes anæmien opstår. Han 
lægger nemlig megen vægt på, at der i sygdomme findes et 
forgget antal store blodlegemeholdige celler, der efter hans 
mening tyder pä, at der foregär en temmelig betydelig 
destruktion af rede blodlegemer i benmarven. 
Der er i særdeleshed to sygdomme, i hvilke benmarvens 
forhold er studeret med interesse, nemlig perniciøs anæmi 
og leukæmi. Jeg har fra literaturen samlet en del tilfælde 
af perniciøs anæmi, svor benmarven har været undersøgt og 
skal senere udførlig omtale dem og de theorier, som derom 
er opstillede, når jeg beskriver de tilfælde af permiciøs aeæmi, 
som jeg selv har undersøgt. Af lenkæmi har jeg derimod 
ikke selv havt anledning til at undersøge et eneste tilfælde, 
og jeg skal derfor på dette sted kortelig nævne de forskjel- 
lige anskuelser, som er fremsatte om benmarvens forhold i 
denne sygdom. 
Neumann har også her indlagt sig den største for- 
tjeneste, væsentlig ved at samle de spredte notiser af andre 
forfattere og en kritisk behandling af disse (41). Gäende 
ud fra den Virchowske lære, at den leukæmiske blodfor- 
andring altid er sekundær, en følge af sygelige processer i 
de blodtilberedende organer, hvortil regnes milten og lymfe- 
glandlerne, kommer han hurtig til det resultat, at under- 
søgelsen af benmarven udfylder et forhen meget gadefuldt 
hul i kundskaben om leukæmiens pathologiske anatomi, nem- 
lig i de tilfælde, hvor der tiltrods for en stærkt udtalt for- 
øgelse af de farveløse celler i blodet ikke var muligt at på 
vise anatomiske forandringer i milten eller lymfekjertlerne, 
