Benmarvens forhold. 21 
del af benmarvens volum, studeres bedst på snit, hvorfor be- 
skrivelsen af dem skal opsættes til senere. De øvrige celle- 
former findes alle uden undtagelse og i sin mest fuldendte 
udvikling i de spongiøse ben, der altså giver det bedste 
material til studiet af dem, 
Et stykke af denne marv, så stort som det kan hvile 
på spidsen af en liden pincetbranche, er tilstrækkeligt til 
forfærdigelsen af et mikroskopisk præparat. Som tilsats- 
vædske har jeg prøvet forskjellige ting, navnlig iodserum, 
Pacinis vædske og kogsaltoplasning, men er altid kommen 
tilbage til den sidste som den, i hvilken cellerne bedst be- 
varer sine naturlige egenskaber, Til benmarv fra kadavere 
passer bedst en opløsning pa 0,60 til 0,80 pet. 
Foruden disse undersøgelser af marv på kadavere, har 
jeg foretaget kontrolundersøgelser på ganske frisk benmarv 
således som den kan fåes ved resektioner og amputationer 
på de chirurgiske afdelinger. 
Benmarvens celleelementer. 
Ligesom milten og lymfeglandlerne er benmarven op- 
holdssted for en stor mængde runde, prægløse celler. Disse, 
der her kaldes marveeller, lader sig efter deres størrelse og 
øvrige udseende adskille i flere forskjellige former, der dog 
ikke er skarpt afgrændsede fra hinanden, men viser mange 
slags overgange. Navnlig er dette tilfeldet med cellerne i 
ganske frisk marv. I marv af kadavere kan der beskrives 
tre sådanne former. | 
1. Rundeeller med sterkt kornet protoplasma. 
De er af forskjellig størrelse, fra 9—20 u, og inde- 
holder i sit protoplasma en masse temmelig store, sterkt 
lysbrydende korn, der kan være tilstede i sådan mængde, 
at cellen ser ud som en kuglefurmig ophobning bestående 
udelukkende af sådanne korn. Til andre tider sees dele 
