26 
H, C. Geelmuyden, 
hvirvler og ribben, da det undertiden hænder, at de ikke 
findes i et ben, medens de kan være temmelig talrige 
i et andet. I mange af mine tidligere undersøgelser er 
dette ikke gjort, således at disse ikke altid har deu 
værdi, som de senere. Da man hidtil ikke har været 
i besiddelse af nogen metode til nøiagtig at bestemme 
deres antal i et vist kvantum benmarv, har jeg måttet 
nøie mig med at tage dette efter et skjøn, og jeg har 
været nødt til i mine optegnelser at betegne det med 
temmelig ubestemte adjektiver: enkelte, endel, hyppige, 
mange, talrige o. 8. v. I særdeleshed når de er tilstede 
i stort antal, findes de ofte i grupper eller klumper, der 
snart består blot af nogle få, men snart af et temmelig 
betydeligt antal indtil 20—30 stykker. Dette er ikke at 
forklare i lighed med de normale røde blodlegemers til- 
bøielighed til at klumpe sig sammen, da det sees i gan- 
ske friske præparater længe førend de sidste viser spor 
til at ville lægge sig sammen i klumper eller søiler. 
På snit, derimod ikke i saltvandspræparater, kan man se 
de små hyaline celler vise et lignende forhold. 
I et par tilfælde har jeg seet flere eller færre kjerne- 
holdige røde blodlegemer indesluttede i runde proto- 
plasmatiske celler af forskjellig størrelse. I et tilfælde 
af cancer ventriculi fandtes en mængde sådanne celler, 
hvis diameter målte 40—50 mw, og hvis protoplasma var 
reduceret til en tynd kjerneførende hinde, der som en 
sæk indesluttede masser af kjerneholdige røde blod- 
legemer. I et par andre tilfælde var der ganske få i 
hver celle, og enkelte gange har jeg seet kjerneholdige 
røde blodleger indesluttede i celler sammen med nor- 
male røde blodlegemer og pigmentkorn. Dette sidste 
forhold tyder på, at disse dannelser må betragtes aldeles 
som de almindelige blodlegemeholdige celler, hvor de 
røde blodlegemer undergår en pigmentdegeneration. Der 
