34 H. C. Geelmuyden. 
En hyperæmi strækker sig sjelden over mere end enkelte 
partier af en fedtmarv. 
Pa snit viser den hyperæmiske marv et meget eiendom- 
meligt udseende. I de gule partier er strukturen ganske 
som i den omtalte gule fedtmarv. I de rede partier derimod 
findes der vistnok ogsä en del fine kar og kapillærkar: men 
den allerstørste del af de røde blodlegemer ligger ikke in- 
denfor disses lumen, men dels indesluttede i bredere og 
smalere (fra 2(—300 u), meget tyndvæggede blodbaner, dels 
og ofte i stor udstrækning som et slags extravasat eller in- 
filtration mellem fedtcellerne, der er noget formindskede, 
runde og på alle kanter omsluttede af og ligesom badede i 
blod. De nævnte brede blodbaner, der vel må antages at 
indeholde venøst blod, synes at være omsluttede af en meget 
tynd, hindeagtig væg. Der sees nemlig på begge sider af dem 
en tydelig mørk, enkelt kontureret linie, der smyger sig langs 
de tilgrændsende fedtceller og springer ligesom en bro over 
fra den ene til den anden. At denne væg ikke kan være 
meget tæt eller solid, viser sig allerbedst derved, at blodet 
oftest findes ikke alene indenfor, men også i næsten ligeså 
stor mængde udenfor blodbanernes lumen, hvor det altså 
grændser lige til fedtcellerne og ofte kan forfølges lange 
strekninger mellem disse, dannende den omtalte infiltration. 
Hyppig udfylder det dog blot re små trekantede eller rettere 
pyramideformige hulrum som findes mellem blodbanens tynde 
væg og de tilgrændsende runde fedtceller. Betragtet med 
liden forstørrelse får derfor blodbanerne et eiendommeligt 
takket udseende. Ved hjælp at en større forstørrelse, op- 
dager man imidlertid snart den fine, ofte bølgeformige, mørke 
linie, der smyger sig langs fedtcellerne og ligger inde i selve 
blodmassen. På de bredeste blodbaner er denne veg noget 
tykkere og viser her en stribet struktur, dog kan der ingen- 
steds skjelnes mellem forskjellige lag. Ofte synes den gan- 
ske at mangle, og da kan man undertiden se fedtceller 
