40 H.C. Geelmuyden. 
et lidet mellemrum mellem hver celle. I en geleagtig marv 
kan fedtmængden være større og mindre. 
Den marv, som findes hos patienter, der er døde af 
tuberkulose, karcinomer eller andre kroniske med marasmus 
forbundne sygdomme, har gjerne det nys beskrevne forskjel- 
ligartede udseende. Også i mere akut forløbende sygdomme 
kan der findes en geleagtig marv, men her udgjør almindelig 
fedtet den overveiende del af volumet. Fedtcellerne er store, 
runde og berører gjerne de fedteeller, der ligger i deres 
naboskab. Det mellem de runde fedtceller fremkomne rum 
udfyldes da af en geleagtig masse. Naturligvis kan også i 
en sådan marv større eller mindre partier være hyperæmiske 
eller lymfoid infiltrerede. Af og til er den dog ganske gul 
og anskiller sig kun fra en ren fedtmarv ved sin geleagtige 
konsistens. Da fedtet her er det overveiende, må denne 
slags benmarv altså benævnes en geleagtig fedtmarv. 
Et par gange har jeg i femurs diafyse seet :marv, hvor 
fedtmængden var i heieste grad reduceret. Fedtcellerne 
fandtes meget spredtliggende og var meget sma, kun inde- 
holdende en eller et par sma fedtdråber. Grundsubstansen 
var også mindre fast end i en sædvanlig gelatinøs marv. 
Der fandtes ikke spor af blodbaner, extravaseret blod eller 
runde marveeller. I den glasagtig gjennemsigtige, svagt gul- 
agtige grundsubstans iagttoges tydelig karrene som fine, lyse, 
forgrenede strenge. Mikroskopisk saes et meget smukt, luk- 
ket net af fine kapillerkar. 
Af disse undersøgelser fremgår altså, at de gamle beteg- 
nelser gul fedtmarv, rød lymfoid marv og gelatinøs marv 
ikke slår til, når man vil have en nøiagtigere betegnelse af 
marvens tilstand. Disse former forekommer nemlig blandede 
på mange måder og med mangehånde overgange, således at 
man ofte kan have vanskeligt nok for at henføre en benmarv 
under nogen bestemt kategori. At bedømme en marv alene 
efter det makroskopiske eller mikroskopiske fund kan let 
