Benmarvens forhold. 91 
blodlegemer. Disse sidste er sterre end de almindelige 
kjerneholdige rade blodlegemer. I begge disse tilfælde fandtes 
i den nedre del af femurs diatyse en gul fedtmarv, der om- 
trent midt i lärbenet med temmelig skarp afgrændsning gik 
over i en udtalt lymfoid marv. Hos no. 3 det overhovedet 
nøiagtigst undersøgte af disse tre tilfelde findes i de rør- 
formige ben en udtalt gul fedtmarv, hvad der ved sammen- 
ligning med de fra litteraturen samlede tilfælde viser sig at 
vere en sjeldenhed. 
Der fandtes hos dette individ en stor mængde blod- 
legemeholdige celler; dog ikke sa fuldpakkede med blodlege- 
mer som hos no.1. I enkelte af disse celler findes også kjerne- 
holdige rede blodlegemer. De kjerneholdige rade blodlegemer 
er ligesä talrige som de normale kjerneløse blodlegemer og 
adskiller sig i flere henseender fra de almindelige kjerne- 
holdige rede blodlegemer. De er sterre og ligner de store 
rundceller, ikke de små. Kjerne og protoplasma kan begge 
vere kornede og have samme farve Dog er kjernen ofte 
glinsende og farvelgs, ligesom ogsa protoplasma kan vere 
homogent. Kjernen ligger enten centralt eller excentrisk, 
undertiden er den dobbelt og protoplasma har tydelig delings- 
fure. Deres farve er svagere eller sterkere ofte meget mork. 
Hos enkelte er protoplasma delt i to dele, som er forbundne 
med en smal bro, og hvoraf blot en indeholder kjerne. Dette 
i forbindelse med, at der i blodet findes blodlegemer, der er 
forsynede med en snabelformig udløber, står godt i overens- 
stemmelse med Malassez’s theori, at de normale blodlegemer 
fremstar af de kjerneholdige ved en art knopskydning af 
protoplasma, hvorefter knoppen, der tilslut blot hænger i en 
stilk, løsner sig som et normalt rødt blodlegeme. 
På snit af den spongiøse marv hos no. 2 og 3 såes 
ingen begrendsede blodbaner. De røde blodlegemer var me- 
get intimt blandede med parenkymeeilerne. Dette tyder 
