Benmarvens forhold. 93 
cigs anæmi, og hvor benmarven ved sektionen viste leukæ- 
miske forandringer. Enten er i Fedes tilfælde den leukæ- 
miske affektion endnu ikke skreden sa langt frem, at der er 
kommen sterre mengde af rundceller over i blodet, eller 
ogsa er der en anden mulighed, nemlig, at der her virkelig 
foreligger en »medullær psendoleukæmi« et navn, der er op- 
stillet af franske og amerikanske leger, som hylder den an- 
skuelse, at ärsagen til blodforandringen i perniciøs anæmi 
ligger i en leukæmisk benmarvsaffektion, der klinisk giver 
sig tilkjende blot ved, at de røde blodlegemers antal aftager, 
men ikke ved forggelse af de hvide blodlegemer. 
I den perniciøse anæmi viser marven i de rørformige ben 
en stærk tilbøielighed til at gå over i lymfoid marv. Et par 
gange (no. 28 og 36) siges også udtrykkelig, at den tillige 
var geleagtig. I ingen af de tilfælde, jeg har samlet, om- 
tales hyperplasi af marven med undtagelse af Fedes, hvor 
diagnosen også af denne grund er tvivlsom. Pepper om- 
taler vistnok »frische cellige hyperplasi«*) i benmarven i radius, 
dog er rimeligvis dermed blot ment en lymfoid infiltration. 
No. 43 er forsåvidt et mærkeligt tilfælde, som der hos 
en 7-års dreng findes en fedtmarv i de rørformige ben til- 
med i en sygdom som perniciøs anæmi. 
Ved beregningen af de forskjellige procentforhold, har 
Jeg, da undersøgelserne ofte er temmelig ungiagtige, måttet 
udelukke en hel del. Jeg har anført ved hver tabel, hvilke 
numre der er udelukkede. 
De rørformige bens marv: 
(udelukkede: no. 4, alle Eichhorst’s tilfælde (21—25), da det 
ikke er let at forstå, hvad han mener med normal marv; 
ligeledes no. 30—35, da det ikke siges, hvorfra benmarven 
er taget, fremdeles no. 16—18). 
*) Eichhorst: Die progr. pern. Anåmie. 
