Benmarvens forhold. 125 
blodlegemer kan hjemfalde til destruktion ligesom de kjerne- 
lgse, og det bliver vel det rimeligste at antage, at de omtalte 
celler medfører en destruktion af kjerneholdige rede blod- 
legemer. 
Eisenlohrs tilfælde (no. 12) beskriver han samtidig med 
et tilfælde af perniciøs anemi. Fundene i begge dækker hin- 
anden så aldeles både hvad blod og benmarv angår, at han 
deraf tager anledning til at slutte, at benmarvsforandringerne 
i den perniciøse anæmi ikke er noget for denne sygdom spe- 
eifikt, men kan optræde sekundært som følge af anæmien. 
Også Grohe (literaturoversigten no. 20) finder benmarven lym- 
foid i 12 af 19 tilfælde af karcinomer. Det store antal til- 
fælde, hvori han kalder marven lymfoid synes imidlertid at 
tyde på, at han med lymfoid marv også forstår, hvad jeg 
betegner som lymfoid fedtmarv. 
Det vilde naturligvis i en sygdom som kancer, hvor 
anæmiens grad er så forskjellig, have været af stor interesse, 
om der i levende live var foretaget tælling af de røde blod- 
legemer. Dette er imidlertid ikke gjort i nogen af mine til- 
fælde. Laache (die Anæmie) udtaler det som en formodning, 
at en cancer, der medfører stort safttab eller en dårlig ernæ- 
riogstilstand, således som mavekreeft, fortrinsvis disponerer til 
anæmi, der endog kan være så høigradig, at den giver bille- 
det af en perniciøs anæmi. — Foruden det af Eisenlohr be- 
skrevne tilfælde, har jeg selv 6 tilfælde af cancer ventriculi. 
Ingen af disse viser imidlertid nogen høiere grad af lymfoid 
forandring i de rerformige bens marv. I 3 af dem fandtes 
fedtmarv og i 3 gelatinøs marv. I Eisenlohrs tilfælde og i 
no. 5 af mine egne fandtes der vistnok et stort antal kjerne- 
holdige røde blodlegemer, men de mangler ganske i 3 andre 
tilfælde. Karcinomerne synes overhovedet som regel at give 
anledning til geleagtig degeneration i benmarven, uanseet 
hvor de har sit sæde. 
