Benmarvens forhold. 169 
Der er endnu en merkelig ting ved benmarven i den 
perniciøse anæmi sävelsom i andre sygdomme, der medfører 
anemi, f, ex. tyfus, tuberuklose og karcinom. Det er den 
hyppige forekomst af store blodlegeme- og pigmentholdige 
celler. 
Det synes besynderligt, at der i benmarven skulde foregå 
en destruktion af rede blodlegemer, der kan na nesten ligesa 
store dimensioner som nydannelsen af sädanne. At heller 
ikke dette fenomen kan betragtes som den egentlige ärsag 
til nedsættelsen af de rede blodlegemers antal i den perni- 
cigse anæmi viser den omstændighed, at disse celler findes i 
ligeså stort antal og ligeså udviklede i andre sygdomme, hvor 
anemien ikke når en så hei grad. 
Jeg tror, at denne destruktion er noget sekundært og 
lettest forklares ved de exceptionelle cirkulationsforhold, som 
finder sted i den lymfoide marv. Blodleiet er her overor- 
dentlig udvidet, og blodstrømmen som følge deraf meget 
langsom. Kommer nu hertil, at blodet også findes udenfor 
de afgrændsede baner som extravasat eller infiltration i selve 
parenkymet, indser man lettelig, at dette end mere må være 
til hinder for dets bevegelse. Maske står det på enkelte 
steder aldeles stille og er at betragte næsten som et virkeligt 
extravasat. Hvor et sådant findes på andre steder i legemet 
f. ex. i hjernen, ved vi, at der snarlig kommer en masse 
rundceller, der fortærer de røde blodlegemer, omdanner dem 
i pigment og så atter vandrer bort med dette. Det ligger 
nær at antage, at akkurat den samme proces foregår i ben- 
marven. 
Hvis det ved fremtidige undersøgelser bekræfter sig, at 
blodet i den perniciøse anæmi i høiere grad end i andre 
 sygdomme infiltrerer benmarvens paremkym, vil det efter 
dette heller ikke forundre, at de store blodlegemeholdige 
celler findes hyppigere i denne sygdom end i andre. 
