Benmarvens forhold. kt 
undersøger dem, forat man skal kunne drage pälidelige slut- 
ninger af sine undersøgelser. 
Froskene har jeg ikke selv fanget og kan derfor ikke 
indestå for, at nogen af dem, selv ikke de, som blev under- 
søgte de nærmeste dage, efterat de var bragte til laboratoriet 
(April måned 1884), var nylig indfangede. De blev for stør- 
ste delen anvendte til studium af blodets, miltens og benmar- 
vens celleelementer, på en del af dem blev der foretaget 
injektion af karrene, og endelig blev nogle af dem benyttede 
til forfærdigelse af snit af benmarven på samme måde som 
ovenfor beskrevet for menneskets vedkommende. 
Forat fyldestgjøre Bizzozeros krav, har jeg selv indfanget 
exemplarerne af slægten bufo og undersøgt dem de nærmest- 
følgende dage allesammen på cellernes forhold i blod, milt 
og benmarv. Præparationsmetoden er den samme som den, 
Bizzozero anbefaler: 0,40—0,60 *, saltvand, hvortil kan 
sættes nogle dråber metylviolet. 
Hverken hos padder eller froske, allesammen udvoxede 
dyr, har det lykkedes mig at finde kariokynetiske kjernede- 
lingsfigurer i de røde blodlegemer. Selv hos dyr, der var 
fangne om aftenen og undersøgtes den følgende morgen, var 
det umuligt at opdage sådanne hverken i milt, lever, blod 
eller benmarv. Jeg tør imidlertid ikke heraf tage anledning 
til at benægte deres tilstedeværelse i nogen af de nævnte 
organer hos disse dyr. De er iagttagne og beskrevne af 
flere forskere. Jeg har også selv seet smukke kjernedelings- 
figurer i røde blodlegemer fra milten af en fuldtudvoxen tri- 
ton. At jeg ikke har kunnet finde dem hos froske og pad- 
der kan maske være begrundet i den dårlige ernæringstilstand, 
hvori dyrene befandt sig efter den lange vinterfaste. De 
hlev nemlig indfangede i April og Mai måned på en tid, da 
de endnu er temmelig magre. 
Heller ikke har jeg nogensinde iagttaget overgangsfor- 
mer mellem de farveløse celler og røde blodlegemer. Disse 
