Benmarvens forhold. 173 
også er indsnøret og ligger med en halvdel på hver side af 
snørefuren i protoplasma eller at der findes en isoleret kjerne 
i hver halvdel af cellen. Snørefuren ligger i såfald altid på 
midten af denne. På begge sider af snørefuren findes der 
folder i protoplasma, der gaar lodret ind imod furen, således 
at det hele ser ud som en fyldt sek, der er sammensneret 
på midten med en snor. 
Af og til, men temmelig sjelden, findes andre meget ka- 
rakteristiske former, hvor snørefuren ikke er skarp og ser ud 
som indtrykket efter en stærkt strammet snor, men er fladere, 
således at blodlegemet får formen af en manual eller af 
tversnittet af et rødt blodlegeme fra et pattedyr. I dette 
tilfælde er furen altid tvers over midten af blodlegemet, og 
kjernen deltager altid i processen, dog, som det synes, kun 
passivt, idet den ligeledes bliver smalere på midten og an- 
tager formen af en manual. Der findes ikke kariokynetiske 
figurer i disse former.  Cellens insnevrede midtparti kan 
være bredere og tyndere; enkelte gange har jeg seet det 
udtrukket til en lang fin tråd, i begge ender af hvilken 
der var fæstet en rund bæmoglobinfarvet kugle med kjerne 
indeni. Bizzozero beskriver disse sidste (11), men und- 
lader at tyde dem på nogen måde; derimod omtaler han 
ikke de med skarp og dyb snørefure forsynede former. 
Disse beskrives derimod af Feuerstack (16). 
Hvis disse former af de røde blodlegemer virkelig er 
udtryk for en i levende live for sig gående proces, burde 
man kunne forfølge den i alle sine stadier lige fra begyndel- 
sen til enden, idet man iagttog dens forløb direkte under 
mikroskopet. Dette har jeg ikke gjort. Jeg har ikke en- 
gang kunnet mærke, at furen er bleven dybere, medens jeg 
har iagttaget den. Der er imidlertid meget, som taler for, at 
«disse former ikke er opståede efter døden eller er produkter 
af præparationsmetoden. Således findes der ved siden af de 
indsnørede blodlegemer ligesom disse talrigst i milten sjeld- 
