Benmarvens forhold. 181 
På grund af de benyttede dyrs ungdom star benmarven 
i de rørformige ben hos dem alle noget tilbage i sin udvik- 
ling, d. v. s. den er mindre fedtholdig, end den ganske vist 
er hos ældre fuldtudvoxede dyr. Således fandt jeg i femur, 
tibia og tarsus en mere eller mindre lymfoidinfiltreret fedt- 
marv. Rødest var marven i lårbenet. 
K orn (25) fandt i sine undersøgelser på duer, at marven 
i de rørformige ben indeholdt lymfoide elementer i langt 
større udstrekning hos de duer, hvor der var gjort blodud- 
tømmelser end hos de, af hvilke der ikke var tappet blod. 
Da jeg hos mine høns fandt lymfoid marv i temmelig stor 
udstrækning hos de dyr, der blev undersøgte uden foregående 
åreladning, kunde jeg allerede på forhånd tænke mig mulig- 
heden af, at dette forhold ikke vilde være synderlig for- 
andret efter blodudtømmelserne. Dette var også tilfældet. 
Der var snarere noget mere udbredt fedtmarv hos de høns, 
der havde lidt blodtab; dog er vel den større fedtgehalt ef- 
ter al sandsynlighed at betragte som en tilfældighed. Hos 
disse undersøgte jeg også humerus, men uden at finde den 
af Korn omtalte vaskularisation og rundcelleansamling langs 
de benede vægge. Benet indeholdt luft; blot i de spongiøse 
rum i epifyserne fandtes lymfoid marv. 
Cellerne i den lymfoide marv ligner på et hår dem, som 
findes hos froskene. Der er to slags rundceller, store og små, 
og af de store igjen en form, hvis protoplasma er mere eller 
mindre opfyldt af glinsende korn, og en med mere finkornet 
protoplasma; desuden findes fedtceller, bindevæveeller og 
måske pigmentceller, men ikke myeloplaxer. Hos en af de 
tre dyr, hvor jeg ikke havde gjort blodudtømmelser, fandt 
jeg i benmarven en del rundceller, der var svagere eller 
stærkere farvede med hæmoglobin, men som ellers i enhver 
henseende ganske lignede rundcellerne. Disse former fandtes 
i stor mængde i benmarven hos alle de høns, på hvem der 
var gjort blodudtømmelser. De står i form og udseende nær 
