Benmarvens forhold. 185 
holdt kariokynetiske kjernedelingsfigurer. På grund af de- 
res ringe størrelse er de ikke altid lette at erkjende som så- 
danne. Tydeligst fremtræder de som dobbeltstjerner. Disse 
sees oftest i profil og vender da spidserne af de radiære tråde 
mod hinanden. Af og til «er man dem også begge fra fladen som 
to temmelig tydelige stjerner. At adskille de enkelte tråde 
i sin helhed lykkes ikke selv med stærke og gode objektiver 
(Zeiss 4/12 og '/ıs). Der findes også andre figurer, der må 
tydes som ækvatorialplader, nøsteformede kjerner o. 8. v. 
De kariokynetiske figurer adskiller sig i det hele taget fra 
de blæreformede ved den stærke tiltagen af den kromofile 
substans. De er gjerne stærkt farvede gjennem sin hele 
masse, dog med nogen nuancering. Deres rand er ikke re- 
. gelmæssig, men temmelig bugtet og takket. Hist og her 
stikker en ende af kjernetrådene frem. 
Antallet af disse kjernedelingsfigurer er større i præpara- 
ter, der er tagne fra benmarven af de høns, hvorpå der var 
gjort blodudtømmelser. Det synes, som om de udelukkende 
findes i de ufarvede runde marveeller; thi det er ikke ved 
nogen præparationsmetode lykkedes mig at finde dem i de 
hæmoglobinfarvede celler eller i de røde blodlegemer. Såle- 
des har jeg prøvet at tilsætte farvende og fixerende vædsker 
(metylvioletopløsning, Merkells og Flemmings vædske, 
edikkesyre, pikrinsyre) til det friske præparat under dækglasset, 
men uden resultat. De hæmoglobinfarvede celler er desuden 
så vidt gjennemsigtige, at kjernen tydelig i sine detaltjer kan 
iagttages i dem, således at kjerneformer, der afveg fra blære- 
formen let vilde bemærkes. Jeg tør dog ikke nægte mulig- 
heden af, at der ved fortsat eftersøgning og ved en mere 
gjennemført omhyggelig præparation også vilde kunne findes 
kariokynetiske kjernefigurer i de hæmoglobinfarvede celler 
og de røde blodlegemer. De er dog her ialfald sjeldne. 
Ved miltens forhold er der enkelte ting af interesse at 
bemærke. Blandt dens celleelementer fandtes talrige røde 
