Benmarvens forhold. 180 
Hvis myeloplaxerne var celler, der tog aktiv del i dan- 
nelsen af de røde blodlegemer, skulde man vente efter blod- 
udtømmelser at finde forandringer i dem, der tydede på en 
forøget virksomhed. Hos de tre kaniner undersøgte jeg mye- 
loplaxerne temmelig nøie. De viste vistnok enkelte eiendom- 
melige forhold; men jeg tør dog ikke give disse nogen ud- 
tydning i den ene eller anden retning. Kjernen var i dem 
alle uden undtagelse blæreformig. Den var større eller 
mindre, i det hele taget rund med knudet overflade; af og 
til var den ringformig. Der var ingen tegn til afsnøring af 
nye kjerner. Fn stor del af dem var omgivne med et meget 
tykt protoplasmalag, medens dette hos andre var reduceret 
til en smal rand, der ofte kun med vanskelighed kunde sees. 
Mellemformer mellem disse to yderligheder iagttoges ikke 
med sikkerhed (fig. 127—153). 
Af pigmentceller iagttoges enkelte i kaninernes benmarv. 
De var runde og lignede de almindelige marvcellsr. 
Foruden benmarven har jeg også undersøgt milten og 
blodet hos kaninerne. Milten undersøgtes på to af dem. 
Den syntes mindre end milten af en normal kanin. Den 
var hos den ene, der levede 5 dage efter blodudtømmelsen, 
4 em. lang, 7 mm. bred. og 2 mm. tyk, hos den anden, der 
levede 2 dage efter blodudtømmelsen 5 cm. lang, %/1 cm. 
bred og 3 mm. tyk. Den indeholdt ikke kjerneholdige røde 
blodlegemer. 
Der foretoges også på to af kaninerne målinger af de 
røde blodlegemers diameter før blodudtømmelsen og umid- 
delbart før de blev dræbte. 
_ Hos de ene, der levede 2 dage efter blodudtømmelsen, 
var resultatet følgende: 
Før blodudtømmelsen: Ved drabet: 
De fleste 6,5—7,1 u i diameter. Størsteparten 6,.—7,7 u. 
Enkelte 8 u. Enkelte ned til 5 u og 
opover til 10 y. 
