204 Jac. G. Otto. 
Individualitet. Under Depressionsstadiet kan Døden indtræde 
ved Lammelse af Hjerteslaget. Ved ikke dødelige Doser er 
Opvaagnen af den i Depressionsstadiet følgende Søvn sædvan- 
ligvis ledsaget af ubehagelige Eftervirkninger, som kan vare 
kortere eller længere Tid og bestaar i Hovedpine, aandelig og 
legemlig Mathed, Ubekvemhed og ofte Opkastelse. 
Fænomenerne hos Dyr er i det væsentlige de samme som 
hos Mennesker og skal derfor ikke nærmere omtales her. 
Med Undtagelse af den fordøielsesbefordrende Virkning, 
som en ringe Mængde fortyndet Alkohol kan udøve, synes 
altsaa efter det foregaaende Alkoholen kun at virke skadeligt. 
- For jeg imidlertid gaar videre ind paa Spørgsmaalet, om Alko- 
holen 1 alle Tilfælde maa antages at virke skadeligt eller ikke, 
skal jeg kortelig omtale den Skjebne, som Alkoholen lider i 
Organismen, og det man paa Videnskabens nuværende Stand- 
punkt er berettiget til at slutte deraf. 
Angaaende Alkoholens Skjebne i Organismen har Menin- 
gerne været særdeles delte, og et stort Antal Undersøgelser 
foreligger, uden at man endnu kan siges at være kommen til 
et fuldt paalideligt Resultat. Man har saaledes antaget, at den 
hele nydte Alkoholmængde skulde (idetmindste i det væsentlige) 
forlade Legemet i uforandret Tilstand gjennem Hud, Lunger 
og Sekretionsprodukterne, medens andre har været af den totalt 
modsatte Ånskuelse, nemlig, at al den Legemet tilførte Alkohol 
skulde forbrænde temmelig fuldstændig. Saameget maa nu an- 
tages fastslaaet, at en Del af Alkoholen forbrænder i Organismen, 
en anden Del uforandret forlader samme, men hvor stor Del 
der forlader Legemet, er endnu uafgjort. Den i Maven indførte 
Alkohol gaar meget snart ved Resorption over i Blodet og 
naar saaledes med Blodkredsløbet til alle Dele af Legemet, 
hvorfor den ogsaa i overveiende Mengde findes 1'de Or- 
ganer, hvor Blodmængden er størst. Fra Blodet vil den nu 
igjen gaa over i Vævene og her altsaa blive udsat for en 
partiel Forbrænding, medens en anden Del, dels direkte fra 
