Fysiologiske Undersegelser. 205 
Blodet i Lungerne, dels indirekte gjennem Sekreterne forlader 
Legemet. Med Hensyn paa den Del af Alkoholen, der for- 
brænder til Kulsyre og Vand, har man antaget, at Alkoholen 
skulde vere et Neringsstof, og da navnlig et bespa- 
rende saadant, idet den skulde spare paa Organismens Brænd- 
material og saaledes lette Afseetningen af visse Stoffe, der uden 
den vilde vere forbrændte. Angaaende dette Sporgsmaal er 
Meningerne endnu temmelig delte, idet der fremdeles gives 
ikke saa faa Forskere, som ikke kan tilkjende Alkoholen nogen- 
somhelst Betydning som Næringsstof. Uden nærmere at gaa 
ind paa dette Problem, skal jeg kun bemærke, at det paa det 
nuverende Stadium egentlig kun kommer an paa de Fordringer, 
man stiller til et Næringsstof, om man skal anse Alkoholen 
som et saadant. Saa sandt det nemlig er konstateret, at Al- 
koholen delvis forbrender 1 Organismen, og man definerer et 
Næringsstof paa samme Maade som den sterste Autoritet 
paa Erneringslerens Gebet, Prof. Voit i München, maa man 
ogsaa anse Alkoholen som et Neringsstof paa samme Maade 
som Stivelse, Sukker og andre Kulhydrater. Jeg tror derfor 
ikke paa nogen bedre Maade at kunne precisere den inden Or- 
ganismen forbrændte Alkohols Rolle, end ved at citere Prof: 
Voits egne Ord i denne Sag (i Oversættelse fra Tydsk*)): 
»Jeg definerer et Neringsstof som et Stof, der enten for- 
maar at give Legemet en af dets nødvendige Bestanddele eller 
som kan forhindre Bortfjernelsen af en saadan nødvendig Be- 
standdel. Til den første Klasse hører Albumin, Fedt, Vand 
og de mineralske Bestanddele af Organismen, til de sidste hører 
f. Ex. Stivelse, der forhindrer, at Legemet taber Fedt. Hvis 
et Næringsstof skulde defineres som en Substants, der ved 
sin Dekomposition forsyner Organismen med vital Kraft, saa 
vilde denne Definition udelukke Vandet og de mineralske Be- 
standdele af Legemet af Næringsstoffenes Klasse. Alkohol 
*) Zeitschr. f. Biologi No. 7. S. 377 Anm. 
