208 Jac. G. Otto. 
manglende Kraft paa Bekostning af hans eget Legeme, det er 
en Vexel, udstedt paa Sundheden, som altid maa fornyes, fordi 
den af Mangel paa Midler ikke kan indfries. Arbeideren for- 
tærer Kapitalen istedetfor Renterne, og den uundgaaelige Felge 
maa derfor blive Organismens Fallit. 
Tilføres Legemet (som hos Drankere) vedvarende større 
Mængder Alkohol, opstaar den saakaldte kroniske Alkoho- 
lisme, idet Organismen undergaar væsentlig Forandringer. 
Blodet bliver fattigere paa faste Bestanddele og rigere paa Vand, 
Individet bliver i Begyndelsen fedt, men Fedtet er blødt, Huden 
daarlig og Udslet meget hyppige. En anden vigtig Forandring 
træffer Cirkulationsapparatet, idet at de smaa Aarer paa en vis 
Maade lammes, saa de udvider sig og fører mere Blod. Paa 
denne Maade forklares Ansigtets og navnlig Næsens røde Farve 
hos Drankere. Mundslimhinden og Tungen er belagte og blege, 
og der indtræder Halse-, Mave- og Tarmkatarrh, Forstyrrelse i 
Portaarekredsløbet, Blødninger og Vatersot. Arterierne bliver 
stive, Hjertet og Musklerne fedtdegenererer, Musklerne bliver 
zitrende og kraftesløse, Hjernemassen blød og atrofisk og der 
forekommer Hallucinationer, Hukommelsessvækkelse og ofte 
fuldstændigt Vanvid. 
Drikkesygen forhøier Dispositionen for andre Sygdomme. 
Drankere falder saaledes langt lettere og i langt større Grad 
som Ofre for Epidemier end andre, og overhovedet forløber 
enhver Betændelses- og Febersygdom, ethvert Saar og ethvert 
operativt Indgreb ugunstigere hos hine end hos disse, og mange 
Mennesker dør ogsaa under eller umiddelbart efter en Alkohol- 
excess ganske som ved en akut Forgiftning. 
Consumet af alkoholiske Drikke og i Særdeleshed af Bræn- 
devin har i den nyere Tid tiltaget i næsten alle Lande, og 
med det forøges ogsaa de mange fordærvelige Følger heraf 
saavel for den enkelte som for Samfundet. Da Brændevinet 
nu for Tiden renses meget bedre end før, og man desuagtet 
ikke sporer nogensomhelst Bedring, skulde man paa Forhaand 
